Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"26" квітня 2016 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Литвиненко Н. В., при секретарі Скудар С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона є власником квартири №6 в будинку №10 по 25 кварталу в м.Маріуполі. У зазначеній будинку зареєстрований відповідач - її онук ОСОБА_2, який з 2007 року не проживає у зазначеній квартирі, не сплачує комунальні послуги та не приймає участі в утриманні житла. У квартирі не знаходиться ніяких особистих речей відповідача. Просила усунути перешкоди у здійсненні права власності належною їй квартирою шляхом визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач в судове засідання не зявилась, наддала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти винесення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.

За викладених обставин, суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до статті 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення.

Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов знайшов своє підтвердження представленими доказами і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 19.08.2002 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №3-1368 встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири №6 в будинку №10 по 25 кварталу в м.Маріуполі.

З викладеного суд дійшов висновку про те, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири №6 в будинку №10 по 25 кварталу в м.Маріуполі, а отже, наділена повноваженнями звернення до суду з будь-яких питань, що повязані з володінням та користуванням цим майном.

Відповідно до особового рахунку №38115, виданого Житлово-комунальним підприємством по ремонту й експлуатації житлового фонду Іллічівського району м.Маріуполя вбачається, що в квартирі №6 в будинку №10 по 25 кварталу в м.Маріуполі зареєстровані позивачка ОСОБА_1 та відповідач по справі ОСОБА_2

Згідно акту, складеного 14.03.2016 року уповноваженою особою Житлово-комунального підприємства по ремонту й експлуатації житлового фонду Іллічівського району м.Маріуполя встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований в квартирі №6 в будинку №10 по 25 кварталу в м.Маріуполі, однак з серпня 2008 року не проживає.

Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені

строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З наведеного суд дійшов висновку про те, що оскільки відповідач не проживає в квартирі №6 в будинку №10 по 25 кварталу в м.Маріуполі понад один рік, він втратив право користування цим житловим приміщенням.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 174, 209, 224-226 ЦПК України, ст. 405 ЦК України, ст.. 72 ЖК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його прийняв, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення в Апеляційний суд Донецької області через Іллічівський райсуд м. Маріуполя. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Н. В. Литвиненко