Справа № 755/9457/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2016 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Костів Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, звертаючись до суду, просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 від всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, додатково пояснила, що 17 травня 2002 року між сторонами у справі було зареєстровано шлюб, під час шлюбу у подружжя народилась дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивачка зазначає, що донька проживає разом з нею, повністю перебуває на її утримання, однак доходів, які отримує позивач за основним місце роботи не вистачає для забезпечення потреб дитини в силі її віку та стану здоров'я, дитина потребує значних витрат для повноцінне харчування, придбання необхідного дитячого одягу та взуття, ліків у разі захворювання, та інші життєвих потреб. На даний час подружжя не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, мають окремі бюджети, досягнути згоди з відповідачем з приводу визначення розміру аліментів, які має надавати батько дитини, в досудовому порядку не виявляється за можливе, що спонукало позивача звернутись з цим позовом до суду про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснив, що дійсно сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, проживають в одній квартирі, однак фактично сімейно-шлюбні відносини між ними припинено, відповідач не відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, однак на даний час розмір доходів відповідача є незначним, він є інвалідом другої групи, більшу частину пенсії по інвалідності вимушений витрати на придбання ліків та проходження лікування, тому зважаючи на стан його здоров'я та відсутність інших доходів, крім пенсії, просить зменшити розмір аліментів, які визначено позивачем як ? частини всіх його доходів щомісячно, до 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходів).

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Виходячи з положень ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу.

Як роз'яснено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» з 01 травня 2016 року прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років - 1531,00 грн., на одну особу в розрахунку на місяць, який визначає вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

За умов ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Зважаючи на вказані вимоги закону аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі визначальним при визначенні способу стягнення аліментів є те чи платник аліментів має постійний, стабільний заробіток (дохід) чи навпаки такий його дохід є нерегулярним, мінливим, частина такого виплачується в натурі, тощо.

Відповідно у першому випадку суд вправі стягувати аліменти у частці від сталого, постійного доходу чи у другому, - у твердій грошовій сумі, зважаючи на нерегулярність доходу, його мінливість, тощо.

При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, враховує, що малолітня донька проживає разом з матір'ю, перебуває на її утриманні, відповідно до вимог сімейного законодавства діти мають право на отримання матеріальної допомоги з боку своїх батьків.

Відповідач ОСОБА_2 є інвалідом другої групи по загальному захворюванню, отримує пенсію по інвалідності у розмірі 3436,31 грн. на місяць, за станом здоров'я має обмеження щодо працевлаштування на період встановлення інвалідності - до 31 травня 2017 року, тому враховуючи позицію відповідача та його матеріальний стан, суд присуджує відповідачу до сплати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, оскільки саме така сума аліментів є справедливою, виходячи з розміру доходів відповідача, та надасть можливість забезпечити потреби дитина з урахуванням її віку та стану здоров'я.

Як зазначено у п.п. 16 п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року за №146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного подружжя, дітей, батьків, інших осіб», утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за сумісництвом, в тому числі з доходів від підприємницької діяльності.

Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, суд присуджує стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини - доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 09 червня 2016 року та до досягнення дитиною повноліття.

В порядку п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини - доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до положень ст.88 Цивільного процесуального кодексу України та п.9 ч.1 ст.5 Закону України , при вирішення питання розподілу судових витрат, суд звільняє відповідача від сплати судових витрат по сплаті судового збору, оскільки відповідач є інвалідом другої групи.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 110, 112, 141, 150, 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, ст. ст. 1, 4, 10, 11, 58, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця села Марянівка Васильківського району Київської області, не працює, є інвалідом ІІ групи, перебуває на обліку та отримує пенсію в Лівобережному об'єднанні управління пенсійного фонду України в місті Києві, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1, аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини - доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 09 червня 2016 року та до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду міста Києва, яка подається через Дніпровський районний суд міста Києва, протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я