Справа № 466/8639/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2015 року

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Невойта П.С.

при секретарях с/з - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до відділу у справх дітей Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, третя особа Міський відділу Реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції про визнання батьківства, -

у с т а н о в и в:

13.10.2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до відділу у справх дітей Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, третя особа Міський відділу Реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, в якому просить визнати його батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_3 та зобовязати Міський відділу Реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції внести відповідні зміни до актового запису про народження ОСОБА_2 №2957 від 23.05.2009 року.

В позовній заяві позивач вказує, що він проживав в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 з 26.10.2002 року.21.03.2004 року в шлюбі у них народився перший син ОСОБА_5. 04.04.2007 року шлюб між ними було розірвано, проте вони помирились та продовжували спільне сімейне життя без повторної реєстрації шлюбу. 29.04.2009 року у них народився другий син ОСОБА_3. 28.08.2009 року вони знову одружились.

Через те, що він з матір'ю дитини не перебували в зареєстрованому шлюбі, в свідоцтві про народження його дитини батьком він був записаний зі слів матері. Оскільки він з часу народження дитини проживав зі своїм сином, виконував батьківські обовязки щодо виховання, розвитку та його утримання, в той час у нього не було потреби у встановленні факту його батьківства відносно ОСОБА_3. Однак ОСОБА_4 його дружина і матір ОСОБА_3 померла. Позивач вказує, що він вважає себе біологічним батьком дитини і ніколи не заперечував своє біологічне батьківство відносно сина ОСОБА_3, завжди піклувався про нього. Зараз позивач бажає встановити своє батьківство по відношенню до ОСОБА_3, однак вирішити це питання в позасудовому порядку неможливо, тому він змушений звернутися до суду з цим позовом.

Позивач в судовому засіданні наполягав на заявлених позовних вимогах та просив їх задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача відділу у справах дітей Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради ОСОБА_6 проти задоволення позову не заперечувала, однак в останнє судове засідання не з'явилась, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомила.

Представник третьої особи Міського відділу Реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції на розгляд справи не з'явився, на адресу суду надійшла заяви про розгляд справи у відсутності їх представника, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника та третьої особи.

Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, показання свідків, вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 проживав в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 з 26.10.2002 року

Згідно виданого 08.04.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Турківського районного управління юстиції свідоцтва про народження серії І-СГ №325818 21.03.2004 року у них народився перший син ОСОБА_5, актовий запис № 30.

04.04.2007 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 був розірваний.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції від 23.05.2009 року з актовим записом № 2957 батьками дитини вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

Згодом 28.08.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 Сихівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції був повторно зареєстрований шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 28.08.2015 р., актовий запис №239.

28.08.2015 року ОСОБА_4 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 29.08.2015 року, виданим Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №823.

Обставини проживання однією сім'єю за адресою: м.Львів, вул. Мазепи,7/ 40 підтверджується довідкою ЛКП «Балатон-409» з місця проживання від 07.09.2015 року, згідно якої позивач проживав за вказаною адресою без реєстрації згідно акту ЛКП «Балатон-409» від 02.09.2015 р. до дня смерті ОСОБА_4, яка померла 28.08.2015 року. Вели спільне господарство до дня смерті.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона є Хресною мамою старшого сина ОСОБА_8. Вона добпе знала сімю ОСОБА_4. Після першого розлучення позивач часто навідувався до дітей а пізніше став постійно проживати сімєю. За життя ОСОБА_4 розповідала їй, що батьком другої дитини також є ОСОБА_2.

Будучи у суді свідок ОСОБА_9 повідомла, що вона є знайомою та сусідкою позивача. Після народження другої дитини, батько постійно проживав з сімєю. Він є добрим, люблячим батьком, покійна мама їй розповідала, що друга дитина є також спільною, що батьком дитни є ОСОБА_2.

Відтак судом встановлено, що позивач мешкав разом з ОСОБА_4, яка померла 28.08.2015 року, однією сім'єю. В актовому записі про народження дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батько дитини записаний за вказівкою матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

Статею 121 СК України визначено, що права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Частино 2 ст.125 СК України передбачено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду.

Згідно ст.126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Статею 128 СК України передбачено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Статею 134 СК України передбачено, що на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Статею 150 Сімейного кодексу України визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя.

У відповідності до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

За ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч. 1 ст. 22 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.

Відповідно до п.1.1 Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 N 96/5, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством.

Згідно п. 2.13.1 вказаних Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про визнання батьківства (материнства), установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

З огляду на викладене, враховуючи неможливість визначення походження дитини від батька за спільною заявою жінки та чоловіка на підставі ст. 126 СК України, оскільки матір дитини померла у 28.08.2015 року, а також беручи до уваги встановлені у судовому засіданні обставини, з урахуванням сукупності досліджених доказів, суд приходить до висновку про доведеність батьківства ОСОБА_2 відносно дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому вважає позов таким, що підлягає до задоволення у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 58, 60, 88, 169, 209, 212, 214, 215, 365 ЦПК України, ст.ст.125, 128 Сімейного кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Визнати батьківство ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, щодо дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Внести наступні зміни до актового запису № 2957 від 23.05.2009 року про народження дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3:

у відомостях про батьківство батьком дитини вказати - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м.Львова шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_10