Справа № 489/3133/14-ц
Номер провадження 2/489/2017/16
РІШЕННЯ

Іменем України

27 липня 2016 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Акцент Банк" (далі - позивач або Банк) до ОСОБА_1 (далі-відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив

В квітні 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 09.09.2008 між ПАТ «Акцент Банк» та відповідачем було укладено Кредитний Договір № б/н, відповідно до умов Договору відповідач отримав кредит у розмірі 3 000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до Договору відповідач був зобов'язаний щомісячно у встановлені строки здійснювати погашення заборгованості за кредитом та сплачувати проценти за користування кредитним коштами.

Оскільки, відповідач, не виконує належним чином взяті на себе кредитні зобов'язання, позивач просив суд стягнути з нього суму заборгованості у розмірі 22 847,87 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні. Просив застосувати строк позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини.

09.09.2008 між ПАТ «Акцент Банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний Договір № б/н, відповідно до умов Договору відповідач отримав кредит у розмірі 3000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до Договору відповідач був зобов'язаний щомісячно у встановлені строки здійснювати погашення заборгованості за кредитом та сплачувати проценти за користування кредитним коштами. З умовами договору ОСОБА_1 був ознайомлений, ним він підписаний.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем була надана суду заява, яка засвідчила факт укладення даного договору. Згода відповідача підтверджується його підписом.

На основі укладеного між позивачем та відповідачем договору суд робить висновок про виникнення зобов'язальних правовідносин між сторонами, відповідно до яких позивач зобов'язувався надати грошові кошти відповідачу в розмірі та на умовах, встановлених в договорі, а відповідач зобов'язувався повернути кредит та сплатити відсотки.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, станом на 19.03.2014, сума заборгованості відповідача складає - 22 847,87 грн., а саме: 3 000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 11 248,69 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7 035,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; а також штрафи; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1 064,18 грн. - штраф (процентна складова).

Строк і умови повернення кредиту та сплати відсотків визначені Договором.

Статтями 525, 526, 530 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в строк, вказаний в договорі, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

В судовому засіданні відповідач просив застосувати строки позовної давності щодо заявлених вимог.

Згідно зі ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. ст. 257, 258 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлена спеціальна позовна давність в один рік.

Згідно з ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до викладеної Верховним Судом України правової позиції в постанові № 6-14цс від 19.03.2014, згідно правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх судів України.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого Банком, відповідач не сплачував кошти за кредитним зобов'язанням з вересня 2008 року.

Однак, позивачем не надано доказів наявності згоди відповідача на збільшення стоку позовної, Умови надання споживчого кредиту відповідачем не підписані.

Стаття 259 ЦК України встановлює, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін, договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Позиція Верховного Суду України висловлена як в постанові від 24 вересня 2014 року в справі № 6-144цс14, в якій вказано, що наявність посилання в заяві позичальника на Умови надання кредиту, що містить пункт 5.5 є збільшенням позовної давності, так і в постанові від 11 лютого 2014 року у справі № 6-240цс14, в якій вказано, що посилання в заяві позичальника на Умови надання кредиту без підпису їх відповідачем не можуть свідчити про збільшення позовної давності.

Суд виходить з того, що ст. 259 ЦК передбачено, що укладення договору про збільшення строку позовної давності здійснюється виключно в письмовій формі. Істотною умовою будь-якого договору є предмет договору.

Договір може укладатись як у вигляді одного документу так і у вигляді листів (інших документів) з яких вбачається досягнення сторонами згоди з усіх істотних умов договору.

Із заяви позичальника та Умов надання кредиту не вбачається досягнення сторонами конкретної згоди щодо істотної умови договору (предмет договору) про збільшення строку позовної давності.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що відсутні підстави вважати, що сторонами збільшено строк позовної давності.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості з відповідача 29.04.2014. Позивачем не виконувались зобов'язання за кредитним договором з 09.09.2008, а строк виконання зобов'язань - 09.09.2008 (оскільки із заяви та виписки по рахунку вбачається, що видавалась кредитна карта, а строк дії карти до 2 років). Таким чином, вимоги Банку щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором не підлягають задоволенню у зв'язку з пропуском трирічного строку позовної давності.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі у зв'язку з безпідставністю.

На підставі ст. ст. 525, 526, 530, 549 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212-214 ЦПК України, суд

вирішив

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Акцент Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі оскарження особою, яка не була присутня під час проголошення рішення - з моменту отримання копії рішення.

Суддя В. В. Кокорєв