Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/3584/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.01.2016 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Надопта А.А.,

при секретарі Онисько С.С.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 вернувся до суду з позовною заявою доЩуфан М.І. про визнання права власності на спадкове майно.

Вимоги позову мотивовано тим, що 20.07.2005 року померла мати позивача-Щуфан ОСОБА_3.

Після смерті матері позивача, відкрилася спадщина, що складається з спадкового майна-житлового будинку, розташованого в с. Пушкіново по вул.. Гайдара 59. Виноградівського району, згідно до Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого на підставі Розпорядження голови Виноградівської райдержадміністрації від 03.12.2001 року за №730.

На випадок своєї смерті, матір»ю позивача, було залишено заповідальне розпорядження на його користь, згідно до Заповіту, посвідченого секретарем Перехрестівської сільської ради 14.10.2002 року.

За змістом ч.3 ст.1268 ЦК України, позивачем ОСОБА_2 прийнято, поскільки на час відкриття спадщини, позивач постійно проживав із матір»ю, що стверджується Довідкою виконкому Пушкінівської сільської ради за №407 від 19.11.2015 року, а також відміткою про ззареєстроване місце проживання у внутрішньому паспорті позивача ОСОБА_1

Єдиними спадкоємцями до спадкового майна за заповітом є позивач ОСОБА_1, поскільки його рідний брат ОСОБА_2, спадщину не прийняв та такий на таку не претендує.

Отже, в зв'язку з необхідністю отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, як спадкоємець, позивач звернулася до Виноградівської державної нотаріальної контори для подачі документів на оформлення спадщини.

Однак державним нотаріусом позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв"язку із тим, що оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно- (Свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок, виданого на підставі Розпорядження голови Виноградівської райдержадміністрації від 03.12.2001 року за №730)-втрачено у зв"язку із чим нотаріусом було розяснено про необхідність звернутися з даним питанням до Виноградівського районного суду, про що нотаріусом було надано відповідну відмову за №271/01-16 від 13.11.2015 року.

Позивач ОСОБА_1, будучи належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не з"явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити.

Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, однак до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності та про те, що не заперечує проти задоволення позову.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України необовязковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів і приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач в своїй позовній заяві, відповідачкою позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.174 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом.

В судовому засіданні встановлено, що 20.07.2005 року померла мати позивача-Щуфан ОСОБА_3.

Після смерті матері позивача, відкрилася спадщина, що складається з спадкового майна-житлового будинку, розташованого в с. Пушкіново по вул.. Гайдара 59. Виноградівського району, згідно до Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого на підставі Розпорядження голови Виноградівської райдержадміністрації від 03.12.2001 року за №730.

На випадок своєї смерті, матір»ю позивача, було залишено заповідальне розпорядження на його користь, згідно до Заповіту, посвідченого секретарем Перехрестівської сільської ради 14.10.2002 року.

За змістом ч.3 ст.1268 ЦК України, позивачем ОСОБА_2 прийнято, поскільки на час відкриття спадщини, позивач постійно проживав із матір»ю, що стверджується Довідкою виконкому Пушкінівської сільської ради за №407 від 19.11.2015 року, а також відміткою про ззареєстроване місце проживання у внутрішньому паспорті позивача ОСОБА_1

Єдиними спадкоємцями до спадкового майна за заповітом є позивач ОСОБА_1, поскільки його рідний брат ОСОБА_2, спадщину не прийняв та такий на таку не претендує.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 розяснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Отже, в зв'язку з необхідністю отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, як спадкоємець, позивач звернулася до Виноградівської державної нотаріальної контори для подачі документів на оформлення спадщини.

Однак державним нотаріусом позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв"язку із тим, що оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно- (Свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок, виданого на підставі Розпорядження голови Виноградівської райдержадміністрації від 03.12.2001 року за №730)-втрачено у зв"язку із чим нотаріусом було розяснено про необхідність звернутися з даним питанням до Виноградівського районного суду, про що нотаріусом було надано відповідну відмову за №271/01-16 від 13.11.2015 року.

Позивач зазначає, що оригінал правовстановлюючого документу на спадковий будинок-(Свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок, виданого на підставі Розпорядження голови Виноградівської райдержадміністрації від 03.12.2001 року за №730, він не знайшов серед документів своєї матері ОСОБА_4, а дублікат вказаного Свідоцтва отримати та зареєструвати належним чином немає можливості, так як виданий дублікат правовстановлюючого документу, а в даному випадку Свідоцтво про право власності на житловий будинок, для його прийняття і видачі на підставі нього іншого свідоцтва повинен бути зареєстрований за спадкодавцем в державному Реєстрі речових прав на нерухоме майно, чого зробити не має можливості в будь-якому випадку, так як для цього необхідна присутність в Реєстраційній службі власника майна матері позивача -ОСОБА_4, яка 20.07.2005 року-померла.

В звязку з вище викладеним позивач не може у встановленому законом порядку подати нотаріусу належний та зареєстрований за спадкодавцем правовстановлюючий документ на спадковий будинок.

Позивачем подано оголошення в газету «Новини Виноградівщини» за №36(8436) від 19.09.2015 року про втрату вище вказаного Свідоцтво про право власності на житловий будинок.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

В п.3.1 узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації обєкта нерухомості за спадкодавцем (на імя спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути предявлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Керуючись до ст.ст. 5, 16, 328, 392, 1220, 1225, 1261, 1268, 1269, 1270, 1274, 1275 ЦК України, Постанови ПВС № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 58, 124 Конституції України,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканцем с.Пушкіново, вул. Гайдара 59, Виноградівського району, (ІПН) право власності в цілому на житловий будинок, який розташований в с. Пушкіново по вул.. Гайдара 59, Виноградівського району Закарпатської області, (корисною площею 112 кв.м., в т.ч.житловою площею 79.9 кв.м.), з надвірними спорудами.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийОСОБА_5