Справа № 146/329/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"10" травня 2016 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Скаковської І.В.,

за участю секретаря Слободянюк Т.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у смт. Томашпіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року ОСОБА_1 (дошлюбне Кулик) О.П звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 27 вересня 1997 року в с. Комаргород Томашпільського району Вінницької області помер її батько ОСОБА_3, після смерті якого відкрилася спадщина до складу якої входить житловий будинок, розташований по вул. Київська, 12 в с. Комаргород Томашпільського району Вінницької області. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті батька є позивач та її рідний брат ОСОБА_4, який відмовляється від своєї частки у спадщині на користь позивача. Однак, коли вона звернулася з заявою до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, то нотаріусом їй було відмовлено у звязку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документа, а тому з даним позовом вона вимушена звернутися до суду, який просить ухвалити рішення про визнання за нею права власності на вищевказане спадкове майно.

В судове засідання ОСОБА_1 не зявилася, однак надала до суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Томашпільського району Вінницької області в судове засідання не зявився, однак голова сільської ради ОСОБА_5 надіслав до суду заяву, згідно якої, просить справу розглянути за відсутності їх представника.

Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки сторони не зявилися в судове засідання.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав.

До відносин спадкування необхідно застосовувати чинний на час відкриття спадщини ЦК УРСР (1963 року).

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент відкриття спадщини міститься в правилі ст. 525 цього Кодексу, а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

За змістом розділу VІІ вказаного Кодексу, прийняття спадщини це акт, який поширюється на всі обєкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі.

Судом встановлено, що 27 вересня 1997 року в с. Комаргород Томашпільського району Вінницької області помер ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-АМ № 341056, повторно виданого 09 лютого 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Томашпільського районного управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 5).

Згідно копії свідоцтва про право власності на домоволодіння, виданого 15 лютого 1989 року виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради ОСОБА_3 належав житловий будинок, розташований по вул. Київська, 12 в с. Комаргород Томашпільського району Вінницької області (а.с.8).

Як вбачається із копії свідоцтва про народження серії ЯИ №359252, виданого 18 серпня 1952 року ОСОБА_2 сільською радою Томашпільського районну Вінницької області ОСОБА_1 дійсно є дочкою ОСОБА_3 (а.с.6)

Згідно довідки про показники обєкта нерухомого майна № 20 від 29 лютого 2016 року, виданої КП «Могилів-Подільське МБТІ», станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок, розташований по вул. Київська, 12 в с. Комаргород Томашпільського району Вінницької області зареєстровано за ОСОБА_3 (а.с.7).

Відповідно довідки, виданої виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради №522 від 15 березня 2016 року, після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, яке складається із житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться по вул. Київська, 12 в Комаргород Томашпільського району Вінницької області. Крім того в довідці зазначено, що після смерті ОСОБА_3 спадкоємцями майна за законом залишилися дочка ОСОБА_6, яка проживала у спадковому будинку та продовжує проживати по даний час та син ОСОБА_4, (а.с.9).

Разом з тим, Томашпільською районною державною нотаріальною конторою було відмовлено у прийнятті заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 в звязку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документа (а.с. 10).

Крім того, судом було досліджено копію спадкової справи № 976/2000 щодо майна померлого ОСОБА_3, заведену Томашпільською державною нотаріальною конторою, відповідно до якої ОСОБА_1 після смерті батька успадкувала право на земельну частку (пай) посвідчене сертифікатом серії ВН № 0200777, виданого 04 березня 1997 року Томашпільською районною державною адміністрацією (а.с.20-30).

Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР (1963 року), якщо спадкоємець в установлений ст. 549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно.

Згідно абзацу 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до п. 24 ч. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясовування і дослідження інших обставин справи.

За таких обставин суд приходить до висновку, про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 524-527, 548, 549 ЦК УРСР (1963 року), статтями 15, 57-62, 64, 174, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами, що розташований по вул. Київська, 12 в с. Комаргород Томашпільського району Вінницької області, що належав її батьку ОСОБА_3, який помер 27 вересня 1997 року в с. Комаргород Томашпільського району Вінницької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Вінницької області через Томашпільський районний суд Вінницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І.В. Скаковська