УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.

суддів:Ізмайлової Т. Л. , Євтушенко О.І., Кадєтової О.В., Мостової Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до комунальної організації «Київмедспецтранс» департаменту охорони здоров'я Київської міської державної адміністрації про виплату грошової компенсації вартості путівок на санаторно-курортне лікування, за касаційною скаргою комунальної організації «Київмедспецтранс» департаменту охорони здоров'я Київської міської державної адміністрації на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 16 квітня 2015 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 02 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що у 1981 році сталася дорожньо-транспортна пригода з вини працівника державної організації медичного автотранспорту м. Києва «Київмедавтотранс», правонаступником якого є комунальна організація «Київмедспецтранс» департаменту охорони здоров'я Київської міської державної адміністрації, в результаті якої він був визнаний інвалідом третьої групи. Відповідно до довідки МСЕК від 02 червня 2003 року йому було встановлено першу групу інвалідності безстроково із зазначенням потреби стороннього догляду. У жовтні 2014 року йому було рекомендовано санаторно-курортне лікування в санаторії профільного захворювання з курсом лікування 24 дні та із супроводженням особи.

Посилаючись на наведене, просив суд стягнути з відповідача на свою користь грошову компенсацію вартості путівок до профільного санаторію за 2014 рік з одночасним перебуванням особи, що супроводжує, та з оплатою проїзду до місця лікування і у зворотному напрямку в загальному розмірі 16 306,48 грн.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 16 квітня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з комунальної організації «Київмедспецтранс» департаменту охорони здоров'я Київської міської державної адміністрації на користь ОСОБА_5 грошову компенсацію вартості санаторно-курортного лікування за 2014 рік у санаторії профільного захворювання з одночасним перебуванням особи, що супроводжує, з оплатою проїзду до місця лікування і у зворотному напрямку у розмірі 10 186,48 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 02 липня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення коштів на користь ОСОБА_5 змінено та ухвалено в цій частині нове рішення.

Стягнуто з комунальної організації «Київмедспецтранс» департаменту охорони здоров'я Київської міської державної адміністрації на користь ОСОБА_5 витрати на оплату санаторно-курортного лікування за 2014 рік у розмірі 6 720 грн та витрати на оплату проживання особи, яка супроводжує ОСОБА_5, у розмірі 3 000 грн, які підлягають перерахуванню на користь дочірнього підприємства клінічного санаторію «Хмільник» приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровиця» із покладенням витрат на переказ грошових коштів на комунальну організацію «Київмедспецтранс» департаменту охорони здоров'я Київської міської державної адміністрації.

Стягнуто з комунальної організації «Київмедспецтранс» департаменту охорони здоров'я Київської міської державної адміністрації на користь ОСОБА_5 витрати на оплату проїзду ОСОБА_5 та особи, яка його супроводжує, до місця лікування і у зворотному напрямку у розмірі 444,48 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі комунальна організація «Київмедспецтранс» департаменту охорони здоров'я Київської міської державної адміністрації просить зазначені судові рішення першої та апеляційної інстанцій скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив із того, що наявні правові підстави, передбачені ч. 1 ст. 1195, ч. 4 ст. 1202 ЦК України, для стягнення з відповідача витрат на оплату санаторно-курортного лікування за 2014 рік, витрат на оплату проживання особи, яка супроводжує ОСОБА_5, витрат на оплату проїзду ОСОБА_5 та особи, яка його супроводжує до місця лікування та у зворотньому напрямку.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що стягнення суми вартості санаторно-курортного лікування та оплати проживання супроводжуючої особи підлягають перерахуванню організації, яка має надавати ці послуги, а саме Дочірньому підприємству Клінічний санаторія «Хмільник» ПрАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця».

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 25 червня 1981 року о 02-30 год., бригада в складі лікаря ОСОБА_5 та водія ОСОБА_6, повертаючись з виклику автомобілем «РАФ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, потрапила в дорожньо-транспортну пригоду, що сталася з вини водія ОСОБА_6, який перебував у трудових відносинах з Державною організацією медичного автотранспорту м. Києва «Київмедавтотранс», правонаступником якої є комунальна організація «Київмедспецтранс» департаменту охорони здоров'я Київської міської державної адміністрації. В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження.

Вказані обставини встановлені рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2007 року та відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Відповідно до довідки МСЕК серії КИЕ-1 №103850 від 02 червня 2003 року ОСОБА_5 установлена перша група інвалідності безстроково із зазначенням потреби стороннього догляду.

Згідно із довідкою форми № 070/о від 29 жовтня 2014 року № 469, ОСОБА_5 потребує одержання путівки на санаторно-курортне лікування тривалістю 24 дні в санаторії (санаторії-профілакторії) неврологічного профілю у місцевому санаторії: Хмільник, Закарпаття, Одеса, Медобори.

Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Частиною 2 статті 1202 ЦК України передбачено, що стягнення додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу може бути здійснене наперед у межах строків, встановлених на основі висновку відповідної лікарської експертизи, а також у разі необхідності попередньої оплати послуг і майна (придбання путівки,оплата проїзду оплата спеціальних транспортних засобів тощо).

З аналізу вказаних правових норм вбачається, що потерпілому відшкодовуються понесені ним додаткові витрати на санаторно-курортне лікування (ч. 1 ст. 1195 ЦК України) або стягуються додаткові витрати наперед, як попередня оплата послуг (придбання путівки, оплати проїзду) (ч. 2 ст. 1202 ЦК України).

З урахуванням вказаних вимог закону, суди попередніх інстанцій, встановивши належним чином усі обставини по справі та давши їм належну оцінку, дійшли до обґрунтованого висновку щодо стягнення з відповідача витрат на оплату санаторно-курортного лікування за 2014 рік, витрат на оплату проживання особи, яка супроводжує ОСОБА_5, витрат на оплату проїзду ОСОБА_5 та особи, яка його супроводжує, до місця лікування та у зворотньому напрямку. При цьому суд апеляційної інстанції правильно зазначив про те, що вказані витрати підлягають перерахуванню організації, яка має надавати ці послуги, а саме Дочірньому підприємству Клінічний санаторій «Хмільник» ПрАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», у зв'язку з чим правильно змінив рішення суду першої інстанції.

Доводи касаційної скарги про те, що позивачем не було надано доказів цільового використання стягнутих на санаторно-курортне лікування коштів, тому в позові має бути відмолено, є безпідставними, оскільки вказані кошти стягнуті на користь організації, яка має надавати послуги із санаторно-курортного лікування, а не на користь ОСОБА_5

Інші доводи не спростовують висновків судів та зводяться до переоцінки досліджених судами першої та апеляційної інстанцій доказів у справі, що не входить до повноважень суду касаційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу комунальної організації «Київмедспецтранс» департаменту охорони здоров'я Київської міської державної адміністрації відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 16 квітня 2015 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 02 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: Т.Л. Ізмайлова

О.І. Євтушенко

О.В. Кадєтова

Г.І. Мостова