Справа № 136/1893/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

12 грудня 2016 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Стадника С.І.

секретаря судового засідання Квашук О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, який мотивував тим, що вона є співвласником квартири АДРЕСА_1, в якій з 01.07.2010 року зареєстрована дружина сина - ОСОБА_2 (далі - відповідач), шлюб між якими було розірвано 07.11.2014 року. Більш ніж два роки відповідач не користується зазначеним житлом, у зв'язку з чим позивач вважає, що вона втратила право на користування житлом. Оскільки відповідач не бажає самостійно знятися з реєстрації місця проживання, позивач вирішила звернутися до суду з вимогою про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування зазначеним житлом.

Позивача в судове засідання не з'явилась, до суду подала заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила суд позов задовольнити, а справу розглянути у її відсутність, у разі неявки відповідача, дала свою згоду на ухвалення заочного рішення у справі.

Відповідач, будучи оповіщеною про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, заяви про розгляд справи у її відсутність до суду не подала, про причини неявки суд не повідомила.

Враховуючи зазначене, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи. За таких обставин, на підставі статті 224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивач не заперечувала проти такого вирішення справи, при цьому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд встановив, що ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_1, підтвердженням чого є Свідоцтво про право власності на житло (а.с. 9), яке видане Турбівським машинобудувальним заводом Липовецького району Вінницької області 27.11.1997 року і зареєстроване в ДКП "ВООБТІ" 13.04.1998 року за № 86/402.

У вказаній квартирі зареєстрована ОСОБА_2, підтвердженням чого є довідка Турбівської селищної ради від 08.11.2016 року № 4989 (а.с. 20).

Зі змісту позову, а також матеріалів справи суд встановив, що ОСОБА_2 була зареєстрована у зазначеній квартирі як дружина сина позивача, з яким розлучилася 07.11.2014 року (а.с. 10). Понад два роки відповідач не користується квартирою в якій зареєстрована, підтвердженням чого є дані, що вказані в акті обстеження (а.с. 21).

З урахуванням встановлених обставин, суд встановив відповідні їм правовідносини.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням в будинках і квартирах, які належать громадянам на праві приватної власності на підставі статті 71 ЖК УРСР, не можна вважати вірним, оскільки застосування ст. 71, 72 ЖК УРСР можливо тільки до приміщень в будинках державного і громадського житлового фонду.

При вирішенні спорів, пов'язаних з користуванням жилими приміщенням в будинках і квартирах, які належать громадянам на праві приватної власності, зокрема про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, слід виходити з норм Глави 6 розділу ІІІ ЖК УРСР про користування жилими приміщенням в будинках (квартирах) приватного житлового фонду, а також положень статті 405 ЦК України.

Частиною другою статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З урахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку, що оскільки ОСОБА_2 не користується будинком в якому зареєстрована понад рік, її слід визнати такою, що втратила право на користування зазначеним житлом.

Керуючись ст. 10, 11, 57-60, 88, 158, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1) такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати у вигляді судового збору в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення через Липовецький районний суд Вінницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.І. Стадник