Провадження №2/193/151/16
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

11 квітня 2016 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:

судді Шумської О. В.

при секретарі Палій Л. Г.

за участі позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Софіївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Софіївський районний сектор головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про втрату право користування житловим будинком, -

В С Т А Н О В И В :

року позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що після смерті мами ОСОБА_3 стала власником житлового будинку № 6, який розташований по вул. Кооперативна в селі Миколаївка, Софіївського району Дніпропетровської області. За згодою мами ОСОБА_3 в зазначеному будинку був зареєстрований та проживав до грудня 2013 року Відповідач ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, якій був співмешканцем сестри ОСОБА_4 та не мав місця реєстрації.

Після смерті ОСОБА_4, яка померла 12 серпня 2013 року, Відповідач продовжував проживати у будинку разом із мамою ОСОБА_3 до грудня 2013 року, а потім вибув для проживання та фактично проживає по теперішній час у буд. 15 по вул. Андрія Гулівця , що знаходиться в с. Миколаївка Софіївського району Дніпропетровської області. Проте реєстрацію місця свого проживання Відповідач не змінив та залишився зареєстрованим в ІНФОРМАЦІЯ_2, що належить тепер позивачу на праві власності.

Позивач вважає, що відповідач повинен бути визнаний судом таким, що втратив право користування будинком, оскільки не проживає в ньому більше одного року та знятий з реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, б. 6 Софіївського району Дніпропетровської області.

Оскільки, за вищевказаною адресою відповідач не проживає, але є зареєстрованим за нею, у позивача виникають проблеми з продажем будинку, чим об'єктивно порушуються її права власності, тому ОСОБА_1 змушена звернутися за захистом свого права до суду згідно до ст. 16 Цивільного Кодексу України.

Тому, відповідно до ст. 72 ЖК України, ст.405 ЦК України, позивач просить визнати відповідача такою особою, яка втратила право на користування житлом в його будинку.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні підтвердив факт не проживання у житловому будинку № 6 вул. Кооперативна , с. Миколаївка, однак пояснив що коли проживав у даному будинку він покращив стан самого житлового будинку, та прилеглих до будинку господарських будівель. Проводив у будинку капітальні та поточні ремонти, побудував гараж, сарай для зберігання зернових, туалет, огороджену прилеглу територію житлового будинку, басейн для зберігання води та просить щоб йому повернули суму коштів за покращення, в обґрунтування даної обставини відповідач надав суду опис покращення житлового будинку та подвіря (а.с. 36).

Представник третьої особи Софіївський районний сектор головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. (а.с. 31).

Свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, у судовому засіданні пояснили, що відповідач досить довгий час не проживає за вказаною адресою.

Свідки ОСОБА_9 В, ОСОБА_10, ОСОБА_11, у судовому засіданні пояснили, що відповідач весь час який проживав у будинку покращував умови проживання, ставив паркан, збудував басейн для зберігання питної води та інші господарські будівлі, та підтвердила, що після смерті жінки він недовго проживав у зазначеному будинку, а потім переїхав.

Вислухавши пояснення позивача, відповідача, та свідків, та дослідивши надані докази справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки, підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно заповіту про право на спадщину за заповітом ОСОБА_1 після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 25.02.2015 року, отримала у спадщину житловий будинок № 6, який знаходиться за адресою: вул. Кооперативна, с. Миколаївка, Софіївський район, (а.с. 15). Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку № 6, який розташований за адресою: вул. ОСОБА_12 Миколаївка (а.с. 17).

ОСОБА_4 померла 12 серпня 2013 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 610440 від 05 березня 2015 року (повторно) (а.с. 14).

Після смерті ОСОБА_4, яка померла 12 серпня 2013 року, Відповідач продовжував проживати у будинку разом із мамою ОСОБА_3 до грудня 2013 року, а потім вибув для проживання та фактично проживає по теперішній час у буд. 15 по вул. Андрія Гулівця, що знаходиться в с. Миколаївка Софіївського району Дніпропетровської області ,про що свідчать довідка Миколаївської сільської ради № 336 від 05 лютого 2016 року та облікові картки обєкта погосподарського обліку на 2011-2015 роки на зазначені домогосподарства по Миколаївської сільської раді, відповідач проживає за вказаною адресою без реєстрації з грудня 2013 року (а.с. 13), а також дана обставина підтверджена відомостями про реєстрацію місця проживання (а.с. 41-43).

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмеження у його здійснені.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Встановленим обставинам відповідають правовідносини, що виникають із права власності та захисті права власності від порушень.

За таких обставин позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила користування житловим приміщенням підлягають задоволенню.

За умовами ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад 6 місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а вразі спору - судом.

Встановлено, що відповідач не проживає в даному жилому приміщенні 2 роки, що підтверджується наданими доказами по справі, тому ОСОБА_2 вважається таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215, 217, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 319, 405 ЦК України, ст. 72 ЖК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Софіївський районний сектор головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про втрату право користування житловим будинком - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою : с. Миколаївка, вул. Кооперативна б.6 Софіївського району Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. В. Шумська