ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 753/8415/15-ц
провадження № 2/753/535/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі КОРПУСЕНКО А.О.

за участю

представника позивача ОСОБА_1;

представника відповідача Кахраманова Р.Н.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про розірвання договорів та стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_3.) звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (далі по тексту - відповідач, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») про стягнення коштів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до умов укладених між позивачем та відповідачем договорів від 12 квітня 2011 року та 06 серпня 2012 року, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» прийняв від ОСОБА_3 на депозитні рахунки грошові кошти у розмірі по 5 000 доларів США на 12 місяців з подальшою пролонгацією під 8,5% річних. 27 квітня 2015 року до закінчення строків депозитних вкладів, позивач звернувся до відповідача з заявою про небажання подальшої пролонгації строків вкладів, припинення дії договорів з 28 квітня 2015 року та вимогою про повернення йому суми вкладів із нарахованими по ним процентами, однак відповідач фактично відмовив у цьому, у зв'язку з чим позивач просить суд захистити його порушене право шляхом розірвання договорів банківських вкладів та стягнення з відповідача належних йому грошових коштів за даними договорами у розмірі 10 000 доларів США, а також 2 880,75 доларів США нарахованих відсотків.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі, вважала їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, надав при цьому заперечення на позов, у яких просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки грошові кошти отримані на депозитні рахунки у АР Крим, а відокремлений підрозділ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на території АРК та міста Севастополя після їх окупації не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність. Також вказав, що 06 травня 2014 року Правлінням Національного банку України було прийнято Постанову № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя». Згідно Федерального Закону №39-ФЗ «Про захист інтересів фізичних осіб, що мають вклади в банках та відокремлених структурних підрозділах банків, зареєстрованих та (чи) діючих на території Республіки Крим та на території міста федерального значення Севастополя» виконання зобов'язань за договорами депозитного вкладу, укладеними працівниками ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в Криму, покладено на Автономну некомерційну організацію «Фонд захисту вкладників» за рахунок майна банку, яке знаходиться на території АРК та міста Севастополь.

Заслухавши пояснення представників сторін, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 квітня 2011 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3 укладений договір №SAMDN7365 (далі по тексту - договір банківського вкладу), відповідно до умов якого позивач вніс на депозитний рахунок грошові кошти в сумі 5 000 доларів США на 12 місяців зі сплатою банком процентів за ставкою 8,5% річних. Також умовами договору визначено, що у разі не виявлення бажання вкладника забрати свої заощадження, вклад автоматично продовжується ще на один рік.

Крім того, 06 серпня 2012 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3 укладений договір №SAMDN2004 (далі по тексту - договір банківського вкладу), відповідно до умов якого позивач вніс на депозитний рахунок грошові кошти в сумі 5 000 доларів США на 366 днів зі сплатою банком процентів за ставкою 8,5% річних. Умовами договору також визначено, що у разі не виявлення бажання вкладника забрати свої заощадження, вклад автоматично продовжується ще на один рік

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є, договори та інші правочини.

Згідно ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). А статтею 629 цього Кодексу встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Позивач на виконання умов договорів банківських вкладів 12 квітня 2011 року та 06 серпня 2012 року вніс грошові кошти в розмірі 10 000 доларів США (5 000 + 5 000), що підтверджується відповідними квитанціями, копії яких наявні у матеріалах справи.

Згідно зі ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент.

Відповідно до умов договорів банківських вкладів шість місяців - це мінімальний строк вкладу, за закінченням якого позивач може повернути вклади та отримати нараховані відсотки у повній мірі, якщо за закінченням строку вкладів позивач не заявив відповідачу про бажання забрати грошові кошти, вклади автоматично пролонгується ще на 12 місяців. Мінімальний строк вкладу пролонгується неодноразово без з'явлення позивача до банку.

Так, 27 квітня 2015 року, до закінчення строків дії вкладів, позивач направив на адресу відповідача заяву (телеграму) з вимогою про повернення йому суми вкладів із нарахованими процентами, однак відповідач ніяким чином не відреагував на дану вимогу, тобто фактично відмовив позивачу у поверненні коштів, чим порушив умови договорів, обмеживши його права на розпорядження грошовими коштами.

Відповідно до ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Частиною 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, та те що невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договорами банківських вкладів є істотним порушенням даних договорів, суд вважає, що вимога позивача про розірвання договорів обґрунтована та така, що підлягає задоволенню.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем порушені умови договорів банківських вкладів, а тому сума внесків по вказаним договорам складає 10 000 доларів США підлягає поверненню позивачу шляхом стягнення їх з відповідача.

Стосовно нарахованих за вказаними договорами відсотків, суд вказує на те, що дані вимоги підлягають частковому задоволенню з урахуванням вимог договору банківського вкладу від 12.04.2011 року стосовно нарахування відсотків за процентною ставкою по вкладу помноженої на коефіцієнт 0.5, оскільки за поверненням вкладу за цим договором позивач звернувся після закінчення його строку від дати пролонгації, відтак суд, перерахувавши відсотки за даними договорами банківського вкладу, дійшов висновку про їх стягнення з відповідача у розмірі 2 871,37 доларів США, зокрема: 1 711,64 доларів США за договором банківського вкладу від 12.04.2011 року та 1 159,73 доларів США за договором від 06.08.2012 року.

При цьому, суд відхиляє посилання представника відповідача щодо припинення діяльності відокремлених структурних підрозділів ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, як на підставу для звільнення від виконання зобов'язання визначеного умовами укладених з позивачем договорів, оскільки договори банківських вкладів, відповідно до яких внесено на депозитні рахунки грошові кошти були укладені між позивачем та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» як юридичною особою, місцезнаходження якої розташоване у м. Дніпропетровську, та окрім того, за змістом п. 5 Постанови Правління Національного Банку України від 06.05.2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя», банки, в тому числі і відповідач, зобов'язані були припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів.

Також суд не приймає до уваги доводи представника відповідача про прийняття певних нормативних актів Російською Федерацією щодо зареєстрованих на території Республіки Крим банків та їх структурних підрозділів, оскільки відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. За змістом ст. 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України, актами цивільного законодавства є ЦК України та інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. А згідно з ч. 3 цієї статті, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», стст. 11, 509, 525, 526, 530, 610, 629, 651, 1058, 1060 Цивільного кодексу України та стст. 57, 60, 88, 169, 212- 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Розірвати укладений 12 квітня 2011 року між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством Комерційного банку «Приватбанк» договір №SAMDN7365.

Розірвати укладений 06 серпня 2012 року між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством Комерційного банку «Приватбанк» договір №SAMDN2004.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» () на користь ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) грошові кошти у розмірі 12 871,37 доларів США, що складає 10 000 доларів США - сума банківського вкладу за договорами та 2 871,37 доларів США - сума нарахованих відсотків.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» () в дохід держави судовий збір в розмірі 3 207,23 грн. (2 720,03 + 243,60 + 243,60).

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.