Провадження № 2/537/47/2016
Справа № 537/3775/15-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.04.2016 року м. Кременчук

Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі головуючої судді Мурашової Н.В., за участю секретаря Шаповал М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

Позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з ОСОБА_2 на користь банку заборгованість за кредитним договором б/н від 03.05.2012 року в розмірі 25804,75 грн. та судові витрати на судовий збір в розмірі 258,05 грн.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 03.05.2012 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір б/н, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. У свою чергу ОСОБА_2, зобов'язувався погасити кредит в повному обсязі до кінцевого терміну повернення, передбаченого умовами договору. Однак, в порушення умов кредитного договору, відповідач належним чином не виконав взятих на себе зобов'язань, грошові кошти в повному обсязі не повернув, внаслідок чого станом на 30.04.2015 року його заборгованість за кредитом складає 25804,75 грн., а саме заборгованість за тілом кредиту 17528,36 грн., по процентам за користування кредитом 6471,40 грн., за пенею та комісією 100,00 грн. штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1204,99 грн. За таких обставин позивач звернувся до суду для захисту своїх законних прав та інтересів.

В судовому засіданні представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі з наведених підстав. ОСОБА_3 пояснив, що ОСОБА_2 був активним клієнтом банку, який своєчасно виконував свої зобов'язання за договором кредиту б/н від 03.05.2012 року, тому 14.10.2013 року банк покращив для нього умови кредитування, переоформивши йому платіжну картку з «Універсальної» на «Gold», чим було зменшено розмір відсотків за користування кредитом з 30% річних до 27,60% річних, а також збільшено кредитний ліміт до 15000,00 грн. Проте в подальшому ОСОБА_2 не виконав своїх зобов'язань за договором кредиту, скористався несанкціонованим овердрафтом, тому його заборгованість за тілом кредиту станом на 30.04.3015 року склала 17528,36 грн. За умовами договору кредиту, ОСОБА_3 має право змінити відсоткову ставку за користування кредитом, повідомивши клієнта про це смс-повідомленням. Враховуючи підвищення облікової ставки НБУ, девальвацію національної валюти, банк збільшив відсоткову ставку за користування кредитом, а саме 01.09.2014 року до 32,40 %, 01.04.2015 року до 42,00%. ОСОБА_2 був повідомлений про підвищення відсоткової ставки за користування кредитом шляхом направлення смс-повідомлення. ОСОБА_3 за умовами договору ОСОБА_2 зобов'язаний самостійно знайомитися на офіційному сайті банку зі змінами до умов кредитування. Оскільки ОСОБА_2 не повідомив ОСОБА_3 про незгоду зі зміною тарифів, тому за умовами договору вважається, що він погодився з цими змінами.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник просили відмовити в задоволенні позову. Пояснили, що всупереч вимогам закону банк в односторонньому порядку збільшив процентну ставку за користування кредитом, збільшив розмір кредитного ліміту. ОСОБА_3 ОСОБА_2 стверджував, що не підписував договір кредиту. ОСОБА_2 пояснив, що хоча він власноручно написав заяву для отримання кредиту і підписав своє прізвіще, ім'я та по-батькові, але не ставив на заяві свій підпис, зазначений в паспорті. ОСОБА_2 стверджував, що ним укладався кредит шляхом оформлення заяви від 03.05.2012 року, за якою він отримав картку «Універсальна». Строк дії картки «Універсальна» закінчився. Проте працівниками банку йому було видано нову кредитну картку «Gold». При цьому з ним не укладався новий кредитний договір в письмовій формі. А тому вимоги банку про стягнення заборгованості за кредитною карткою «Gold» є безпідставними. ОСОБА_2 стверджував в письмових поясненнях від 17.11.2015 року та в судовому засіданні, що отримував кредитні кошти в зазначеному банком розмірі, лише не погоджується із збільшенням комісії за зняття готівки, яка відбулась без його згоди. Проте ОСОБА_2 змінив свої пояснення після запрошення адвоката ОСОБА_4 предсталяти свої інтереси, а саме стверджував, що не отримував кредитні кошти більше ніж 2000,00 грн., відповідно до ліміту, встановленому в заяві про надання кредиту від 03.05.2012 року. ОСОБА_2М, стверджував, що повністю погасив отриманий кредит в межах встановленого ліміту 2000,00 грн., а тому вимоги Банку є безпідставними. Просив застосувати строки позовної давності, враховуючи, що кредитний договір укладений 03.05.2012 року, а ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом лише 18.08.2015 року.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.05.2012 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №б/н, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання к Умовам та Правилам надання банківських послуг, за умовами якого ОСОБА_2 указав бажаний кредитний ліміт по платіжній картці ОСОБА_5 «Універсальна/Gold» в розмірі 2000,00 грн. А ОСОБА_3 надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відостків за користування кредитом.

Згідно з анкетою-заявою ОСОБА_2 погодився, що заява разом з пам'яткою Клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, та Тарифами є договором про надання банківських послуг, а також ОСОБА_2 був ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг. (а.с.7).

Згідно з Довідкою про умови кредитування з використанням ОСОБА_5 «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», Пільгова відсоткова ставка у пільговий період до 55 днів 0,01 % річних. Базова відсоткова ставка за користування кредитом у розмірі 2,5% в місяць, 30% річних (нараховується на залишок заборгованості з розрахунку 360 днів на рік). Розмір щомісячних платежів 7% від заборгованості, але не менше 50,00 грн. і не більше залишку заборгованості. Строк сплати щомісячних платежів до 25 числа місяця, слідуючого за звітним. Комісія за зняття готівки в банкоматах ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» - 3% від суми операції, в банкоматах інших банків України 3% +5 грн./1 долар США; в іноземних банкоматах 3% +15 грн. / 3 доларів США. Пеня за несвоєчасне погашення заборгованості розраховуюється за формулою базова процентна ставка по договору/30, яка нараховується за кожен день прострочки кредита, із додаванням 1% від заборгованості, але не менш ніж 10 грн. в місяць, що нараховується 1 раз в місяць при наявності прострочки по кредиту або відсоткам 5 та більше днів та більше 50 грн. Штраф при порушенні строків платежів 500 грн. +5% від суми позову. Відсоткова ставка (на місяць) на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування 3,75%. Комісія за безготівковий платіж в Приват24 - 2% від суми операції. (а.с.8).

У свою чергу ОСОБА_2 зобов'язавався погасити кредит в повному обсязі, сплатити відсотки за користування кредитом та комісію за умовами, передбаченими договором.

Суд критично відноситься к твердженням ОСОБА_2 про те, що ним не укладався договір кредиту б/н від 03.05.2016 року, оскільки в договорі немає його підпису, у формі як зазначено в паспорті.

Так, в судовому засіданні ОСОБА_2 визнав, що власноручно заповнив анкету-заяву про приєднання к Умовам та Правилам надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 03.05.2012 року, та власноручно в графі «ПІБ, підпис» написав своє прізвіще, ім'я та по-батькові.

Чинним законодавсвом не передбачено вимог до форми підпису. Особа має право обрати підпис, який відповідає її повному імені, чи в будь-який момент змінити підпис.

Оскільки ОСОБА_2 визнав, що 03.05.2012 року власноручно заповнив анкету-заяву про приєднання к Умовам та Правилам надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та власноручно в графі «ПІБ, підпис» написав своє прізвіще, ім'я та по-батькові, після чого фактично користувався кредитом, суд вважає безпідставними посилання ОСОБА_2 про те, що між ним і банком не укладався договір кредиту від 03.05.2012 року.

Також суд вважає безпідставними доводи ОСОБА_6 про те, що між ним та банком в письмовій формі не укладався договір кредиту, на підставі якого йому було видано ОСОБА_5 «Gold».

Так, згідно 03.05.2012 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №б/н, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання к Умовам та Правилам надання банківських послуг, за умовами якого ОСОБА_2 указав бажаний кредитний ліміт по платіжній картці ОСОБА_5 «Універсальна/Gold» в розмірі 2000,00 грн. ОСОБА_2 повідомлений, що анкета заява разом з Умовами та Тарифами є договором приєднання. Тому ОСОБА_2 було видано ОСОБА_5 «Універсальна», а по закінченню її дії ОСОБА_5 «Gold» на виконання умов зазначеного договору. ОСОБА_5 «Gold» не є укладенням нового кредитного договору, а є перевипуском картки (засобу користування послугами Банку), відповідно до п. 1.1.2.29.9 Умов договору.

Відповідно до ст.509 ЦК України, Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст.525 ЦК України, Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 626, ст. 628 ЦК України, Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами. (ст. 629 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання с його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, виписки з банківських рахунків, поданих Банком, ОСОБА_2 не виконав своїх зобов'язань за договором кредиту б/н від 03.05.2012 року, не сплатив в повному обсязі заборгованість за кредитом, відсотками за користування кредитом, за що йому було нараховано нейстойку штраф, пеню, а тому за період з 11.08.2014 року станом на 30.04.2015 року його заборгованість за кредитом складає 25804,75 грн., з них заборгованість за тілом кредиту 17528,36 грн., по процентам за користування кредитом 6471,40 грн., за пенею та комісією 100,00 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1204,99 грн.

Суд критично відноситься к запереченням ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_6 безпідставно просить стягнути з нього комісію по кредиту, збільшивши в односторонньому порядку її розмір.

Так, згідно з поясненнями представника позивача, наданими суду, виписки по рахунку заборгованості за кредитним договором б/н від 03.05.2012 року, зазначена в колонці розрахунку заборгованість під назвою «комісія та пеня» нараховувалась тільки по пені.

Відповідно до принципу диспозитивності, викладеному в ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином нарахування та стягнення комісії за договором кредиту не є предметом позовних вимог. А тому суд не має право розглядати правильність її нарахування.

Суд критично відноситься к доводам відповідача про те, що він не отримував від Банку кредит в розмірі більшому ніж первинний ліміт 2000,00 грн.

Так в обґрунтування розміру заборгованості за кредитом ОСОБА_6 подав виписку по картам ОСОБА_2, з яких вбачається правильність нарахування заборгованості за тілом кредиту. До вступу в процес представника відповідача ОСОБА_2, останній визнавав факт отримання ним кредитних коштів в зазначеному Банком розмірі, що підтверджено технічним записом судових засідань та письмовими поясненнями відповідача від 17.11.2015 року (а.с.53). Після вступу в процес представника, ОСОБА_2 змінив свою правову позицію, стверджував, що він не отримував коштів за кредитом більше ніж 2000,00 грн., проте в порушення вимог ст.10, ст.11, ст.60, ст.61 ЦПК не подав суду жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування даного факту.

Враховуючи наведене, суд вважає, що ОСОБА_2 змінив свою правову позицію з метою уникнення виконання своїх зобов'язань за договором кредиту.

А тому суд погоджується з доводами Банку про те, що станом на 30.04.2015 року заборгованість ОСОБА_2 за тілом кредиту дорівнює 17528,36 грн.

Разом з тим, суд погоджується з доводами відповідача та його представника про те, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» порушив вимоги ст. 10561 ЦК України, ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів», ст.55 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», збільшивши проценту ставку за користування кредитом, що мало місце 01.09.2014 року до 32,40% річних, 01.04.2015 року 42,00% річних.

Так, ОСОБА_6 нараховував ОСОБА_7 відсотки за користування кредитом в період з 14.10.2013 року до 31.08.2014 року в розмірі 27,60 % річних, після чого відсоткова ставка була двічі збільшена, а саме в період з 01.09.2014 року в розмірі 32,4% річних, в період з 01.04.2015 року в розмірі 42% річних, що підтверджено поданим банком розрахунком заборгованості за кредитним договором, Наказами Банку №СП-2014-6915682 від18.08.2014 року, №СП-2015-6552838 від 18.02.2015 року.

В судовому засіданні представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» стверджував, що відсоткова ставка за користування кредитом по договору, укладеним з ОСОБА_7 змінювалась за домовленістю сторін та за умовами договору. А саме, 14.10.2013 року ОСОБА_2 було змінено картку з «Універсальної» на картку «Gold», а тому з цієї дати зменшено розмір відсоткової ставки за користування кредитом з 30% річних до 27,6 % річних. Суду не було подано довідки про тарифи за карткою «Gold», які діяли на момент видачі картки. Проте враховуючи, що зазначена Банком в цей період відсоткова ставка за користування кредитом є меншою, ніж була первинно за умовами договору, і це не порушує інтересів ОСОБА_2, тому з дотриманням ч.3 ст.60 ЦПК України суд вважає, що саме виходячи з розміру зазначеної відсоткової ставки необхідно проводити розрахунок заборгованості за договором кредиту.

Так, відповідно до п. 1.1.1.91 Умов договору, тарифи розмір винагороди за послуги Банку; є невід'ємною частиною договору. Перелік може змінюватися і доповнюватися, про що Клієнт повідомляється відповідно до даних Умов.

В п. 1.1.3.2.3. Умов договору, встановлено, що ОСОБА_6 має право змінювати Тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому ОСОБА_6, за виключенням випадків надання ОСОБА_5 (кредитного ліміта), зобов'язаний не менш ніж з 7 днів до введення змін проінформувати Клієнта, в тому числі у виписці по Картрахунку згідно п. 1.1.3.1.9. цього Договору. Якщо протягом 7 днів ОСОБА_6 не отримав повідомлення Клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що Клієнт розуміє нові умови.

Наведені умови договору суперечать наступним вимогам закону.

Так, в ст. 1056-1 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Так, Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Індекс, що використовується у формулі визначення змінюваної процентної ставки, повинен відповідати таким вимогам:

1) поточне значення індексу повинно періодично, але не рідше одного разу на місяць, публікуватися в засобах масової інформації або оприлюднюватися через інші загальнодоступні регулярні джерела інформації. ОСОБА_5 договір повинен містити посилання на джерело інформації про відповідний індекс;

2) індекс повинен ґрунтуватися на об'єктивних індикаторах фінансової сфери, що дозволяють визначити ринкову вартість кредитних ресурсів;

3) значення індексу повинно встановлюватися незалежною установою з визнаною діловою репутацією на ринку фінансових послуг.

У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки.

Щодо правомірності підвищення процентної ставки згідно з ч. 2 ст. 10561 та ст. 1061 ЦК у звязку з прийняттям Закону від 12 грудня 2008 р. № 661 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» (далі Закон № 661; Закон набрав чинності з 10 січня 2009 р.), необхідно враховувати, що встановлений кредитним договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, а також, що умова договору банківського вкладу щодо права банку змінювати розмір процентів на строковий вклад в односторонньому порядку є нікчемною.

В ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» встановлено, що перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про:

кредитні умови, зокрема: тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту. Договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. Обов'язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця. Споживач не зобов'язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі.

Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: сума кредиту; детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; інші умови, визначені законодавством.

До договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки.

Відповідно до ст. 55 ЗУ «Про банки і баківську діяльність» , Банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу).

З аналізу наведених Умов договору вбачається, що Банку надано право змінювати Тарифи по кредиту фактично без письмового повідомлення Клієнта. В Умовах договору не зазначено періодичність, з якою ОСОБА_6 має право збільшувати процентну ставку за користування кредитом, не встановлено порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням індексу, який повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитної договору; не встановлено індекс, що використовується у формулі визначення змінюваної процентної ставки та порядок його погодження; не встановлено максимального розміру збільшення відсоткової ставки за користування кредитом. В порушення ст.652 ЦК України, не наведено істотної зміни обставин для зміни умов договору.

З огляду на наведене, Умови договору, якими встановлено, що ОСОБА_6 має право змінювати Тарифи, в тому числі збільшувати відсоткову ставку за користування кредитом, без письмового повідомлення Клієнта, порушують вимоги ст.1056-1 ЦК України, ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Тому суд вважає, що в Умовах договору фактично Банку надано право в односторонньому порядку змінювати процентну ставку за користування кредитом, а з прийняттям Закону від 12 грудня 2008 р. № 661 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», який вступив в дію з 10.02.2009 року така умова є нікчемною.

Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони мають право врегулювати в договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

З огляду на наведене, суд вважає, що ОСОБА_6 збільшив процентну ставку за користування кредитом за договором б/н від 03.05.2012 року, укладеним з ОСОБА_2, фактично в односторонньому порядку з порушенням вимоги ст.1056-1 ЦК України, ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів», ст.55 ЗУ «Про банки і банківську діяльність».

Суд критично відноситься к доводам представника Банку про те, що зміна умов договору в частині збільшення відсотків за користування кредитом відбулася за згодою відповідача, а тому є правомірною.

Так, відповідно до ст.202, ст. 203 ЦК України, Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

В ст. 1055 ЦК України встановлено, що ОСОБА_5 договір укладається у письмовій формі. ОСОБА_5 договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ст. 207 ЦК України, Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ст. 638, 640 ЦК України, Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

В ст. 651, 654 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається.

З аналізу змісту наведених вимог закону вбачається, що договір кредиту та відповідно і зміни до нього укладається між сторонами в письмовій формі і вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила письмову пропозицію з підписом укласти договір чи внести зміни у договір, письмової відповіді з підписом про прийняття цієї пропозиції.

Проте на підтвердження внесення змін до кредитного договору в частині збільшення відсотків за користування кредитом за згодою сторін, позивач не подав суду ані письмово викладеної пропозиції (оферти) відповідачу змінити умови договору, ані письмово викладеного відповідачем прийняття пропозиції (акцепту). Таким чином банк не подав доказів в обґрунтування факту підтвердження підписання сторонами внесених змін до кредитного договору, вчинених у письмовій формі.

З огляду на наведені вимоги закону, суд не вбачає підстав вважати, що зміни до кредитного договору щодо збільшення розміру відсотків за користування кредитом укладені за згодою сторін в письмовій формі.

А тому такі зміни в умови договору щодо збільшення розміру відсотків за користування кредитом є нікчемними.

Суд критично відноситься к доводам представника позивача про те, що ОСОБА_2 здійснив несанкціонований овердрафт, і за користування цими коштами йому були нараховані відсотки в більшому розмірі.

Так, відповідно до Глосарію банківської термінології, розміщеного на офіційному сайті НБУ (Джерело: Финансово-кредитный энциклопедический словар / Под общ. ред. ОСОБА_8. М.: Финансы и статистика, 2002. С. 672673.), ОСОБА_9 це форма короткострокового кредиту в межах встановленого банком ліміту, що дозволяє здійснювати розрахунки, коли у клієнта на поточному рахунку недостатньо коштів. За умов ОСОБА_9 кредитування банком розрахункового рахунку клієнта здійснюється для оплати розрахункових документів при нестачі або відсутності на розрахунковому рахунку клієнта-позичальника коштів. Банк списує кошти з рахунку клієнта в повному обсязі, тобто автоматично надає клієнту кредит на суму, що перевищує залишок коштів. ОСОБА_9 відрізняється від звичайного кредиту тим, що для погашення заборгованості спрямовуються всі кошти, що надходять на рахунок клієнта.

Відповідно до Інструкція про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 р. № 492, Поточний рахунок вид банківського рахунка, який відкривається банками юридичним i фізичним особам на договірній основі для зберігання грошових коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. Поточний рахунок відкривається підприємствам усіх видів і форм власності, їх відокремленим пiдpоздiлам, а також фізичним особам субєктам підприємницької діяльності для зберігання грошових коштів і здійснення всіх видів операцій за цими рахунками відповідно до чинного законодавства. Поточний рахунок фізичним особам не субєктам підприємницької діяльності відкриваються як вклади до запитання i використовуються їх власниками для здійснення розрахункових операцій як i Поточний рахунок юридичних осіб. Власник Поточного рахунку самостійно розпоряджається коштами, які на ньому розміщено, та може зняти з цього рахунка суму, що не перевищує фактичний залишок. У разі потреби в коштах, що перевищує суму залишку, використовують Поточний рахунок з овердрафтом.

Разом з тим, відповідно до п.1.1.1.52 Умов Договору, ОСОБА_9 короткостроковий кредит, який ОСОБА_9 надає Клієнту у випадку перевищення суми операції по платіжній картці над сумой залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміта кредитування. Використання Клієнтом грошових коштів понад залишку по рахунку або встановленого Банком лімітом ОСОБА_9 є несанкціонованим ОСОБА_9.

Відповідно до п.1.1.1.74 Умов Договору, Витратний ліміт сума грошових коштів, доступних для проведення операції по картці, включаючи залишок власних коштів Клієнта на картрахунку та суму ліміта овердрафта по рахунку карти, за вирахуванням сум операцій, заблокованих на картрахунку з врахуванням відповідної комісії.

Відповідно до п.1.1.3.1.7 Умов Договору, у випадку виникнення ОСОБА_9 зобов'язаний забезпечити призупинення розрахунків з використанням карти (заблокувати картку).

Проте, Банк не подав суду будь-яких доказів про вжиття заходів щодо забезпечення зупинення розрахунків із використанням карти позивача у випадку встановлення несанкціонованого овердрафту, як передбачено вище наведеними Умовами договору.

Так, з аналізу поданих суду доказів, вбачається, що 03.05.2012 року ОСОБА_2 підписав анкету-заяву про приєднання к Умовам та Правилам надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», в якій зазначив бажаний кредитний ліміт картки ОСОБА_5 «Універсальна/Gold» 2000,00 грн.

В п. 1.1.3.2.3. Умов договору встановлено, що ОСОБА_9 має право в односторонньому порядку змінити розмір наданого Клієнту кредитного ліміту без попереднього повідомлення Клієнта.

Згідно з поданої представником Банку довідки, 14.10.2013 року ОСОБА_2 було встановлено кредитний ліміт в розмірі 14000,00 грн., а 26.10.2013 року збільшено кредитний ліміт до 15000,00 грн.

Банк не надав Інших доказів про встановлення ліміту кредитування, окрім довідки, підписаної невідомою особою, із завіренням печаткою, зі змісту якої вбачається, що документ дійсний тільки за підписом ОСОБА_10

Разом з тим, ОСОБА_9 не подав жодного доказу про повідомлення ОСОБА_2 про розмір кредитного ліміту, встановленого для нього.

ОСОБА_3 не подав доказів на встановлення ОСОБА_2 ліміту овердрафту.

Як вбачається з поданої Банком до позову довідки про Умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна», оплата відсотків за несанкціонований овердрафт в них не передбачена. Проте передбачена відсоткова ставка на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування.

Разом з тим, в судовому засіданні представник позивача визнав, що 14.10.2013 року ОСОБА_2 було оформлено картку «Gold», за якою змінено тарифи на користь Клієнта, зменшено відсоткову ставку за користування кредитом. Проте не зважаючи на роз'яснення судом вимог ст.60 ЦПК України, позивач так і не подав суду довідку про Умови кредитування з використанням кредитної картки «Gold», які діяли на момент видачі картки.

Згідно з письмовими поясненнями представника позивача від 23.02.2016 року, наданих на виконання ухвали суду, зазначено, що при розрахунку розміру заборгованості за кредитом нараховано відсотки за овердрафт. При цьому розмір ставки по овердрафту не зазначено.

Таким чином, позивач не подав суду допустимі докази на підтвердження факту, що ОСОБА_2 було встановлено ліміт кредитування чи ліміт овердрафту в розмірі 15000,00 грн. Не подав суду докази, що перевищення ліміту кредитування виникло з вини Відповідача, а не з вини працівників Банку, які своєчасно не повідомили Клієнта про розмір ліміту кредитування чи ліміту овердрафту, і в разі його виникнення своєчасно не виконали свого обов'язку щодо забезпечення призупинення розрахунків з використанням карти (не заблокували картку).

Позивач не подав суду докази, що за Умови кредитування з використанням кредитної картки «Gold» за несанкціонований овердрафт чи за несанкціоноване перевищення ліміту кредитування було встановлено іншу відсоткову ставку ніж за користування кредитними коштами.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядує цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з вимогами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.4 ст.60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень ч.4 ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

На виконання даних вимог ЦПК України судом роз'яснювалось сторонам положення ст.60 ЦПК України про необхідність подачі належних, допустимих та достатніх доказів та можливість надання суду обґрунтування виникнення заборгованості із зазначенням окремо суми відсотків по кожній ставці та період їх виникнення, а також суму заборгованості по комісії та пені окремо із обґрунтуванням їх виникнення та розміру, направлення спеціаліста в судове засідання. Також суд роз'яснював відповідачу його обов'язок довести доводи, на які він посилався в своїх запереченнях щодо погашення ним заборгованості по кредиту в повному обсязі, неправильність нарахування заборгованості за договором кредиту. Суд попередив сторони про наслідки не вчинення таких дій, щодо розгляду справи по наявним в ній доказам.

Враховуючи, що обидві сторони відмовилися провести експертизу для встановлення розміру заборгованості за кредитним договором, також відмовились забезпечити явку спеціаліста в судове засідання для надання консультації з питань, що потребують спеціальних знань і навичок, суд приймає рішення на підставі поданих сторонами доказів.

З огляду на вище наведене суд вважає, що відсоткова ставка за користування кредитом, отриманим ОСОБА_2 повинна застосовуватися в розмірі 27,6% річних із розрахунку 360 днів на рік.

За таких обставин, суд провів розрахунок заборгованості по відсоткам за користування кредитом на підставі поданих банком вихідних даних щодо розміру заборгованості за тілом кредиту із простим застосуванням математичних розрахунків відсотків в розмірі 27,6 % річних на 360 днів у році, що не потребує спеціальних знань та навичок.

Аналогічна правова позиція про можливість проведення судом математичних розрахунків для встановлення розміру відсотків за користування кредитом при відмові учасників процесу провести експертизу викладена в рішенні Апеляційного суду Полтавської області від 20.01.2016 року у справі № 545/1960/15-ц, провадження №22-ц/786/226/16.

ДатаДніПоточна заборгованістьПрострочена заборгованістьВідсоткова Ставка за користування кредитомНараховані % на поточну заборгованістьНараховані % на прострочену заборгованістьНараховані % всього Нараховані % всього Наростаючим підсумком
20.09.20144445,38027,6 %445,38х 0,276х 4/360=1,37 01,371,37
26.09.,38027,6 %14987,38х 0,276х 4/360= 45,96045,9647,33
30.09.,38027,6 %14987,38 х 0,276х 1/360=11,49 011,4958,82
01.10.,38027,6 %14987,38 х 0,276х 1/360=11,490 011,4970,31
02.10.7,38027,6 %15007,38 х 0,276х 18/360= 207,100207,10277,41
20.10.5,50027,6 %15455,50 х 0,276х 11/360= 130,34 0130,34 407,75
31.10.,93291,5727,6 %15163,93 х 0,276х 4/360= 46,50 291,57 х 0,276х 4/360= 0,8947,39455,14
04.11.3,93291,5727,6 %15183,93 х 0,276х 16/360= 186,26291,57 х 0,276х 16/360= 3,58189,84644,98
20.11.,05291,5727,6 %15632,05х 0,276х 6/360=71,91291,57 х 0,276х 6/360= 1,3473,25718,23
26.11.,05291,5727,6 %15652,05х 0,276х 2/360=24,00291,57 х 0,276х 2/360= 0,4524,45742,68
28.11.,05291,5727,6 %15652,05х 0,276х 2/360=24,00291,57 х 0,276х 2/360= 0,4524,45767,13
30.11.0,321093,3027,6 %14850,32х 0,276х 12/360= 136,621093,30 х 0,276х 12/360= 10,06146,68913,81
12.12.,321093,3027,6 %14870,32х 0,276х 8/360=91,211093,30х 0,276х 8/360=6,7197,921011,73
20.12.,32799,5727,6 %14870,32х 0,276х 2/360=22,80799,57х 0,276х 2/360=1,2324,031035,76
22.12.,44799,5727,6 %15318,44х 0,276х 5/360=58,72799,57х 0,276х 5/360=3,0761,791097,55
27.12.,44699,5727,6 %15318,44х 0,276х 3/360=35,23699,57х 0,276х 3/360=1,6136,841134,39
30.12.,44699,5727,6 %15318,44х 0,276х 1/360=11,74699,57х 0,276х 1/360=0,5412,281146,67
31.12.9,721158,2927,6 %14859,72х 0,276х 20/360= 227,851158,29х 0,276х 20/360= 17,76245,611392,28
20.01.,841158,2927,6 %15307,84х 0,276х 1/360=11,741158,29х 0,276х 1/360=0,8912,631404,91
21.01.,841158,2927,6 %15327,84х 0,276х 9/360=105,761158,29х 0,276х 9/360= 7,99113,751518,66
30.01.,841158,2927,6 %15327,84х 0,276х 1/360= 11,751158,29х 0,276х 1/360=0,8912,641531,30
31.01.,651660,4827,6 %14825,65х 0,276х 1/360= 11,371660,48х 0,276х 1/360=1,2712,641543,94
01.02.,651660,4827,6 %14825,65х 0,276х 5/360=56,831660,48х 0,276х 5/360=6,3763,21607,14
06.02.,341660,4827,6 %17514,34х 0,276х 1/360=13,431660,48х 0,276х 1/360=1,2714,701621,84
07.02.,341477,9727,6 %17514,34х 0,276х 2/360=26,861477,97х 0,276х 2/360=2,2729,131650,97
09.02.4,341177,9727,6 %17514,34х 0,276х 12/360= 161,131177,97х 0,276х 12/360= 10,84171,971822,94
21.02.,34977,9727,6 %17514,34х 0,276х 7/360=93,99977,97х 0,276х 7/360= 5,2599,241922,18
28.02.,221446,0927,6 %17046,22х 0,276х 6/360=78,411446,09х 0,276х 6/360=6,6585,062007,24
06.03.,221217,1327,6 %17046,22х 0,276х 1/360=13,071217,13х 0,276х 1/360=0,9314,002021,24
07.03.6,22917,1327,6 %17046,22х 0,276х 13/360= 169,89 917,13х 0,276х 13/360= 9,14179,032200,27
20.03.,22642,4727,6 %17046,22х 0,276х 8/360= 104,55642,47х 0,276х 8/360= 3,94108,492308,76
28.03.,22642,4727,6 %17046,22х 0,276х 3/360= 39,21642,47х 0,276х 3/360= 1,4840,692349,45
31.03.,533331,1627,6 %14357,53х 0,276х 1/360=11,013331,16х 0,276х 1/360= 2,5513,562363,01
01.04.,533331,1627,6 %14357,53х 0,276х 7/360= 77,053331,16х 0,276х 7/360= 17,8894,932457,94
08.04.7,533170,8327,6 %14357,53х 0,276х 22/360= 242,163170,83х 0,276х 22/360= 53,48295,642753,58
30.04.,533170,8327,6 %14357,53х 0,276х 1/360=11,013170,83х 0,276х 1/360= 2,4313,442767,02

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача відсотки за користування кредитом в розмірі 2767,02 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості позивач кожного звітного місяця нараховує відповідачу суму комісії та пені, що окремо позивачем не обраховується (а.с.5-6). Разом з тим в поданих до суду письмових пояснень представника позивача від 19.04.2016 року №30.1.0.0/2-20160404/501 зазначено, що заборгованість в розмірі 100,00 грн. нараховувалась тільки по пені. А отже має правову природу неустойки.

Разом з тим, в позовних вимогах ОСОБА_3 також просив стягнути з відповідача на його користь неустойку відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1204,99 грн.

Проте згідно з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного суду України від 21.10.2015 року по справі №6-2003цс15, Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вище викладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь Банку пеню в розмірі 100,00 грн. за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором.

Суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про застосування строку позовної давності для звернення до суду з позовними вимогами, оскільки заборгованість, яку просить стягнути ОСОБА_3 виникла в період з 11.08.2014 року до 30.04.2015 року, а ОСОБА_3 звернувся до суду 18.08.2015 року, тому строк позовної давності Банком не був пропущений.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне позовні вимоги Банку до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за договором кредиту б/н від 03.05.2012 року в розмірі 20395,38 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 17528,36 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом 2767,02 грн., пені 100,00 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог 203,95 грн.

Керуючись статтями 6, 10, 11, 60, 61, 88, 208, 212, 213, 215, 223 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» ( рах.№3111, МФО №305299) заборгованість за кредитним договором в розмірі 20395,38 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» (, рах.№0001, МФО №305299) судові витрати на судовий збір в розмірі 203,95 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів після отримання копії цього рішення.

Суддя Крюківського районного суду

м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_11