Справа №490/3632/13-ц 04.08.2016 04.08.2016 04.08.2016
Провадження №22-ц/784/1783/16
справа № 490/3632/13-ц
провадження № 22ц/784/1783/2016 Головуючий у першій інстанції:ОСОБА_1
категорія 31 Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 серпня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Лівінського І.В.,

суддів: Данилової О.О., Шаманської Н.О.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

за участі: прокурора Кадєєвої А.В.,

представника позивача ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 квітня 2016 року

за позовом

Департаменту фінансів Миколаївської обласної державної адміністрації до ОСОБА_4, приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА»(далі - ПАТ«Страхова компанія «УНІКА»), третя особа ОСОБА_5 про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину,

в с т а н о в и л а:

В жовтні 2012 року прокурор м. Миколаєва звернувся з позовом в інтересах головного фінансового управління Миколаївської обласної державної адміністрації до ОСОБА_4 про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину.

Позивач зазначав, що 17 травня 2012 року ОСОБА_4 керуючи автомобілем «Skoda Roomster 5J» порушила правила дорожнього руху та скоїла наїзд на ОСОБА_6, внаслідок чого заподіяла останній тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, в зв'язку з чим вона в період з 17 травня по 6 липня 2012 року проходила курс лікування в Миколаївській обласній дитячій лікарні (далі Миколаївська ОДЛ).

Посилаючись на те, що на лікування потерпілої ОСОБА_6 було витрачено 12009 грн. 30 коп., прокурор просив стягнути кошти з відповідача на користь головного фінансового управління Миколаївської обласної державної адміністрації.

В судовому засіданні допущене процесуальне правонаступництво позивача, який вибув зі спірних правовідносин, його правонаступником Департаментом фінансів Миколаївської обласної державної адміністрації.

Крім того, до участі у справі в якості другого відповідача судом притягнуто ПАТ «Страхова компанія «УНІКА», а в якості третьої особи законного представника потерпілої ОСОБА_5

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 квітня 2016 року позов задоволено частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_4 на користь Департаменту фінансів Миколаївської обласної державної адміністрації 12009 грн. 30 коп. в рахунок відшкодування витрат Миколаївської обласної дитячої лікарні на лікування потерпілої від злочину. Крім того, суд вирішив питання по судових витратах.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи, просила рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Отже, застосування вказаної норми можливо лише за наявності таких підстав, як доведеність вчинення відповідальною особою злочину, яким завдано потерпілому ушкодження здоровя, проведення лікування потерпілого в закладах охорони здоровя, та відсутність виключень, передбачених даною нормою.

За положеннями ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Із матеріалів справи вбачається, що 17 травня 2012 року ОСОБА_4 керуючи автомобілем «Skoda Roomster 5J» порушила правила дорожнього руху та скоїла наїзд на ОСОБА_6, внаслідок чого заподіяла останній тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

В зв'язку з отриманими ушкодженнями ОСОБА_6 проходила курс лікування в Миколаївській ОДЛ в період з 17 травня по 6 липня 2012 року. при цьому на лікування потерпілої витрачено 12009 грн. 30 коп. (а.с. 4).

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 липня 2012 року ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності у звязку з примиренням з потерпілою, а кримінальна справа стосовно неї закрита (а.с. 5).

Відповідно до ст. 8 КПК України (1960 року), який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, за наявності підстав, зазначених у статті 46 КК України, у справах, які надійшли до суду з обвинувальним висновком, суд у судовому засіданні виносить постанову про закриття справи.

Згідно ст. 46 КК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Отже, при звільненні від кримінального обвинувачення на підставі ст. 8 КПК України, ст. 46 КК України вважається доведеним, що особа, яка звільняється, вчинила злочин.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про доведеність вчинення ОСОБА_4 злочину та наявності підстав покладення на відповідачку обовязку по відшкодуванню витрат Миколаївської ОДЛ на лікування ОСОБА_6 за правилами ст. 1206 ЦК України, відповідає обставинам справи та вимогам матеріального права.

Посилання апеляційної скарги на відсутність обвинувального вироку стосовно відповідачки не може бути достатньою підставою для звільнення відповідачки від цивільно-правової відповідальності відшкодувати витрати на лікування потерпілої від злочину за правилами ст. 1206 ЦК України.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду чи доводили б порушення ним норм цивільного законодавства, апеляційна скарга не містить. Тому підстав для скасування судового рішення в частині позовних вимог колегія суддів не вбачає.

Водночас, судом помилково визначено розмір судового збору, який підлягає стягненню в дохід держави.

Як вбачається із змісту позовних вимог та положень Закону України «Про судовий збір», в редакції чинній на момент подання позовної заяви, розмір судового збору по даній справі має складати 214 грн. 60 коп.

Між тим, задовольняючи позов, суд першої інстанції стягнув з відповідачки в дохід держави 120 грн. 9 коп. судового збору.

Оскільки судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, колегія суддів вважає можливим на підставі ч. 3 ст. 303 ЦПК України не обмежуватись доводами апеляційної скарги та змінити рішення суду в частині вирішення питання про розподіл судових витрат відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, збільшивши розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідачки в дохід держави зі 120 грн. 9 коп. до 214 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 квітня 2016 року в частині розподілу судових витрат змінити.

Збільшити розмір стягуваної з ОСОБА_4 в дохід держави суми судового збору зі 120 грн. 9 коп. до 214 грн. 60 коп.

Рішення суду в частині позовних вимог залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий І.В. Лівінський

Судді: О.О. Данилова

ОСОБА_7