Справа № 479/947/16-ц
У Х В А Л А

02 грудня 2016 року смт. Криве Озеро

Суддя Кривоозерського районного суду Миколаївської області Микитей Л.Л. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В :

02.02.2016 року до Кривоозерського районного суду Миколаївської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Одночасно із подачею позову, ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належну відповідачу на праві власності земельну ділянку.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачу і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з"ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

За приписами п.1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачу і знаходяться у нього або в інших осіб.

При застосуванні такого виду забезпечення позову як накладення арешту на нерухоме майно, потрібно конкретизувати його дію: чи то опис, вилучення і передача на зберігання іншій особі, чи то заборона на відчуження, що повинно виключати можливість обмеження права користування нерухомим майном у повному обсязі, що позбавить можливості втрутитися у діяльність відповідача, якщо він там таку проводить.

Крім того, позбутися нерухомого майна земельної ділянки фізично і фактично не можливо, зникнути воно також не може, так як віджуження землі в Україні на даний час є неможливим, а тому застосовувати щодо нерухомого майна такий спосіб забезпечення позову, як арешт, що передбачає обмеження права користування є неправильним.

З урахуванням викладеного та враховуючи, що провадження за позовною заявою не

відкрито, вважаю, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, в звязку з чим підлягає поверненню заявникам.

Керуючись ст.ст. 121, 151, 210 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, - повернути.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ : (підпис)

З оригіналом згідно:

Суддя Кривоозерського Л.Л. Микитей

районного суду