Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/310/16-ц
Провадження по справі 2/281/168/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2016 року смт. Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області

в складі: головуючої - судді Бичківської К.Г.

при секретарі Стужук Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Лугини

справу за позовом ОСОБА_1 до Лугинської селищної ради Житомирської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

29 червня 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Лугинської селищної ради про визнання права власності за заповітом, що складається з житлового будинку з надвірними будівлями в смт. Лугини, вул. Річна, 19, Житомирської області, що належав померлій ОСОБА_2, яка померла 19 вересня 2005 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначає, що після смерті його матері ОСОБА_2 відкрилась спадщина у вигляді зазначеного майна, яку позивач прийняв, оскільки подав відповідну заяву до нотаріальної контори. Інших спадкоємців, які мають право на спадщину згідно ст. 1224 ЦК України та прийняли її немає. Водночас у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, державний нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача - Лугинської селищної ради в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про смерть від 20 вересня 2005 року серії І-ТП № 012653 ОСОБА_2 померла 19 вересня 2005 року.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно із заповітом від 01 липня 1980 року, (зареєстровано в реєстрі за № 59), померла ОСОБА_2 заповіла все своє майно ОСОБА_1.

Позивач ОСОБА_1 являється сином спадкодавця (повторне свідоцтво про народження І-ТП № 243245 від 11 вересня 2015 року) та прийняв спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_2, оскільки подав відповідну заяву № 79 від 28 квітня 2016 року до нотаріальної контори.

Довідками Лугинської селищної ради від 28 квітня 2016 року № 1792 та від 20 травня 2016 року № 2159 стверджується, що згідно виписки з погосподарської книги № 7 на 2011-2015, житловий будинок № 19, який знаходиться по вулиці Річній в смт. Лугини, Житомирської області, 1953 року побудови, належить ОСОБА_2, яка на момент смерті проживала та була зареєстрована в зазначеному будинку

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на ненухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна № 63167723, даний житловий будинок та право власності на нього не зареєстровані.

Земельна ділянка, яка знаходиться біля вказаного будинку, була передана у приватну власність ОСОБА_2, що підтверджується випискою з рішення виконкому Лугинської селищної ради № 32 від 25 березня 1994 року.

Інших спадкоємців за законом чи заповітом, які б прийняли спадщину немає, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 36/2016 після смерті ОСОБА_2.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч.1 ст.1223 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов'язковим, коли об'єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов'язковій державній реєстрації.

Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України).

Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім'я особи, яка померла у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Повідомленням державного нотаріуса № 02-14/229 від 11 червня 2016 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на п. 4.15, п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595, оскільки спадкоємець не надав правовстановлюючі документи, які б підтверджували факт належності померлій ОСОБА_2 нерухомого майна житлового будинку, розташованого за адресою: смт. Лугини, вул. Річна, б. 19, Житомирської області.

Згідно роз'яснень інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування у період чинності Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31 січня 1966 року, державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

При цьому виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

Як вбачається з даних технічного паспорту успадкований позивачем будинок збудовано в 1953 році і його інвентаризаційна вартість становить 60055 грн.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Зважаючи на наведене, будинок ОСОБА_2, який перейшов у спадщину позивачу, належав їй на праві власності і подальша зміна законодавства не позбавила її набутого та зареєстрованого в погосподарських книгах права власності на будинок, а спадкоємець має право на визнання за ним права власності саме на будинок як об'єкт спадкування після смерті свого батька.

Вирішуючи цю справу, суд виходить з того, що первинна реєстрація права власності на успадкований позивачем житловий будинок не провадилася, правовстановлюючі документи на нього відсутні, а тому це перешкоджає видачі свідоцтва про право власності на спадщину, із яким закон пов'язує здійснення права спадкування на нерухоме майно.

Враховуючи, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті та з огляду на неможливість оформлення позивачем своїх спадкових прав у нотаріальній конторі через відсутність у спадкодавця правовстановлюючого документа на нерухоме майно та враховуючи, що ОСОБА_1 являється спадкоємцем за заповітом і на протязі шести місяців прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2В, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1216, 1218, 1223, 1269, 1297, 1399 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212 - 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Лугинської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за заповітом, що складається з житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться по вул. Річна, 19 у смт. Лугини, Житомирської області, що належав померлій ОСОБА_2, яка померла 19 вересня 2005 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання його копії.

Суддя К. Г. Бичківська