Провадження № 22-ц/780/5836/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 23.11.2016
УХВАЛА

Іменем України

15 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого:ОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 04 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Приватного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_6, реєстраційна служба Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області про визнання договору іпотеки припиненим, припинення обтяження та заборони на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року ОСОБА_5 звернувся із даним позовом до ПАТ «КБ «Приватбанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_6, Реєстраційна служба Києво-Святошинського РУЮ у Київській області, про визнання договору іпотеки припиненим, припинення обтяження та заборони на нерухоме майно.

В обґрунтування позову вказував, що 23 травня 2005 року між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений кредитний договір № KIGO GA 0000 673M, згідно умов якого банк зобовязався надати кредитні кошти шляхом видачі готівки на строк до 23 травня 2009 року включно, у вигляді поновлювальної лінії у розмірі 42 280,00 євро на наступні цілі для будівництва будинку в сумі 40 000 євро та оплату страхових платежів в сумі 2 280,00 євро, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,25 % щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом.

З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 23 травня 2005 року між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі за № 769, відповідно до умов якого він передав банку в іпотеку належний йому на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петрівське, вул. Шевченко, 15.

28 листопада 2008 року між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено Додаткову угоду до кредитного договору, відповідно до умов якої було змінено суму та валюту кредиту, порядок його погашення.

Наприкінці 2009 року він виконав покладені на нього зобовязання за кредитним договором, в редакції Додаткової угоди від 28 листопада 2008 року в повному обсязі, що підтверджено рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, якими встановлено, що в рахунок погашення кредитної заборгованості у грудні 2009 року він сплатив банку: 04 грудня 2009 року 10 000 євро, 16 грудня 2009 року - 10 000 євро, 30 грудня 2009 року - 20 000 євро і будь-якої заборгованості перед банком у нього немає.

Тому просив, у зв»язку з виконанням зобов»язань за кредитним договором у повному обсязі, визнати припиненим Договір іпотеки, укладений 23 травня 2005 року, укладений між ним та ПАТ КБ «Приватбанк»; припинити обтяження іпотекою домоволодіння за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петрівське, вул. Шевченко, 15, реєстраційний номер обтяження 1999573, зареєстроване в Державному реєстрі іпотеки приватним нотаріусом ОСОБА_6 на підставі договору іпотеки від 25 березня 2005 року; припинити заборони на нерухоме майно домоволодіння за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петрівське, вул. Шевченко, 15, реєстраційний номер обтяження 1999571, та земельну ділянку площею 0,370 га за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петрівське, вул. Шевченко, 15, реєстраційний номер обтяження 1999572 зареєстровані в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна приватним нотаріусом ОСОБА_6 на підставі договору іпотеки від 23 березня 2005 року.

Рішенням Києво - Святошинського районного суду Київської області від 04 липня 2016 року позов задоволено.

Визнано припиненим Договір іпотеки від 23 травня 2005 року, укладений між ПАТ «КБ «Приватбанк» та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі за № 769.

Припинено обтяження за іпотекою на домоволодіння, яке розташоване за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петрівське, вул. Шевченко, будинок 15, реєстраційний номер обтяження 1999573, зареєстроване в Державному реєстрі іпотеки приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_6 на підставі Договору іпотеки від 23 травня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі за № 769.

Припинено заборони на нерухоме майно домоволодіння, яке розташоване за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петрівське, вул. Шевченко, будинок 15, реєстраційний номер обтяження 1999571 та земельну ділянку площею 0,370 га за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петрівське, вул. Шевченко, 15, реєстраційний номер обтяження 1999572, зареєстровані в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_6, на підставі Договору іпотеки від 23 травня 2005 року, укладеного між ПАТ «КБ «Приватбанк» та ОСОБА_5.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Відповідач ПАТ «КБ «Приватбанк», не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом норм матеріального права, просило скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до відхилення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції на думку колегії суддів відповідає вказаним вимогам закону, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 23 травня 2005 року між ОСОБА_5 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір № KIGO GA 0000 673M, відповідно до умов п. 1.1. якого банк зобовязався надати позичальнику кредитні кошти шляхом: надання готівкою через касу на строк до 22 травня 2009 року 42 280,00 євро на наступні цілі: на будівництво будинку в сумі 40 000 євро та на оплату страхових платежів в сумі 2280,00 євро, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,25 % щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № KIGO GA 0000 673M, 23 травня 2005 року між ОСОБА_5 та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір іпотеки, відповідно до умов п. 1 якого предметом цього договору є надання іпотекодавцем в іпотеку майна, зазначеного в пп. 7, 8 цього договору, в забезпечення виконання зобовязань іпотекодавця перед іпотекодержателем, в силу чого іпотекодержатель має право в разі невиконання іпотекодавцем зобовязань, забезпечених іпотекою, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця.

Відповідно до умов п. 2 договору іпотеки за цим договором іпотекою забезпечується виконання зобовязань іпотекодавця за кредитним договором № KIGO GA 0000 673M від 23 травня 2005 року, з повернення кредиту, наданого у вигляді відновлювальної лінії в сумі 42 280,00 євро у строк до 22 травня 2009 року включно; сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 1,25 % за місяць у період сплати з 23 по 29 число кожного місяця; щомісячного надання грошових коштів у період сплати сумою не менше суми відсотків за користування кредитом для погашення заборгованості за кредитним договором; сплати відсотків за користування кредитом при порушенні іпотекодавцем зобовязань по погашенню кредиту у розмірі 2,5 % відсотків за місяць від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом.

Згідно умов п. 7. договору іпотеки в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором іпотекодавець надає в іпотеку нерухоме майно, а саме житловий будинок загальною площею 374,1 кв.м., житловою площею 122,7 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами: огорожа № 1. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку та земельної ділянки, посвідченого державним нотаріусом Вишневої державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_7 06 липня 1999 року за реєстровим № 3625. Предмет іпотеки передається в іпотеку з невідємними приналежностями, які знаходяться в ньому. Предмет іпотеки зареєстрований у Києво-Святошинському бюро технічної інвентаризації 09 липня 2004 року, записаний у книгу № 1 за № 135, у встановленому законом порядку, як окремий виділений в натурі обєкт права власності. Предмет іпотеки знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петрівське, вул. Шевченко, 15.

Згідно умов п. 8 договору іпотеки у відповідності до ст. 6 Закону України «Про іпотеку», іпотека за цим договором поширюється на земельну ділянку загальним розміром 0,370 га, на якій розташоване майно і якою іпотекодавець володіє на праві приватної власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-КВ № 072483, виданого 10 жовтня 2000 року Петрівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку та земельної ділянки, посвідченого державним нотаріусом Вишневої державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_7 06 липня 1999 року за реєстровим № 3625. Цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, ведення особистого підсобного господарства, земельна ділянка розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петрівське, вул. Шевченко, 15.

Відповідно до умов п. 9 договору іпотеки майно та земельна ділянка складають предмет іпотеки за цим договором.

В подальшому 28 листопада 2008 року між ОСОБА_5 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено Додаткову угоду до кредитного договору № KIGO GA 0000 673M від 23 травня 2005 року, відповідно до умов п. 8.1 якої банк надав позичальникові кредитні кошти шляхом надання готівки через касу на строк з 23 травня 2005 року по 23 травня 2009 року включно у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 36 820 доларів США на наступні цілі: у розмірі 40 000 доларів США, а також у розмірі 2 280 доларів США на сплату страхових платежів у випадку та в порядку, передбачених в п. п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,25 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0% від суми виданого кредиту ( у момент надання кредиту/щомісяця в період сплати), винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 7.2. даного договору. Період сплати з 23 по 29 число кожного місяця, в розмірі 6 856,19 євро.

Відповідно до умов п. 8.3. додаткової угоди забезпечення виконання позичальником зобовязань за даним договором виступає жилий будинок, який розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петрівське, вул. Шевченко, 15.

Згідно рішення Києво-Святошинського районного суд Київської області від 25 жовтня 2010 року у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено. Вказане рішення Києво-Святошинського районного суд Київської області від 25 жовтня 2010 року залишене без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 16 лютого 2011 року.

При цьому, рішенням Києво-Святошинського районного суд Київської області від 25 жовтня 2010 року встановлено, що при укладені умов договору від 23 травня 2005 року та від 28 листопада 2008 року сторони договору діяли вільно, виходячи з власних інтересів, прийняли рішення про вибір контрагента та про вступ з ним в договірні відносини, на власний розсуд визначили характер договору, який вони уклали, його умови (зміст), в тому числі валюту зобовязання. Вказування в угоді іншої валюти не може бути граматичною помилкою, оскільки валюта договору є однією з істотних умов укладення кредитних договорів. З матеріалів справи та пояснень сторін встановлено, що у грудні 2009 року ОСОБА_5 сплатив банку у рахунок погашення заборгованості: 04 грудня 2009 року 10000 євро, 16 грудня 2009 року 10000 євро, 30 грудня 2009 року 20 000 євро, у зв»язку з чим позивачем не було доведено наявність заборгованості у відповідача.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції колегією суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області від 16 лютого 2011 року було встановлено, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції з урахуванням конкретних обставин справи, вірно виходив з того, що при укладенні умов договору від 23 травня 2005 року та додаткової угоди від 28 листопада 2008 року сторони діяли вільно, виходячи з власних інтересів, прийняли рішення про вибір контрагента та про вступ з ним в договірні відносини, на власний розсуд визначили характер договору, який вони уклали, його умови (зміст), в тому числі і валюту зобовязання. Доказів на підтвердження доводів, що в додатковій угоді була допущена граматична помилка суду подано не було, додаткова угода недійсною не визнавалась, зміни в неї не вносилися і вона є чинною на час розгляду справи судом. Крім того, судовим рішенням апеляційного суду було вказано, що є вірним висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем протягом грудня 2009 року було сплачено в рахунок погашення заборгованості загалом 40 000 евро і тому будь-якої заборгованості перед банком відповідач немає.

Крім того, рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області від 04 лютого 2013 року у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про зміну умов договору, стягнення заборгованості за кредитним договором було скасовано рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 липня 2011 року і ухвалено нове, яким у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про зміну умов договору, стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

У вказаному рішенні колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області від 04 лютого 2013 року встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 жовтня 2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 16 лютого 2011 року, ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено у задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_5 заборгованості за кредитним договором № KIGO GA 0000 673M від 23 травня 2005 року, із внесеними змінами до нього від 28 листопада 2008 року, в розмірі 155 650,94 грн.. На обґрунтування ухваленого рішення та постановленої ухвали судами зазначено, що свої зобовязання ОСОБА_5 за кредитним договором, із внесеними до нього змінами, виконав повністю і помилки в додатковій угоді від 28 листопада 2008 року, в зазначенні валюти не встановлено, доказів на підтвердження цієї обставини позивач не надав.

Також в рішенням апеляційного суду Київської області від 04 лютого 2013 року встановлено, що 29 березня 2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із вказаним позовом, де правовою підставою для задоволення заявлених вимог, серед іншого, зазначив ст. 651 ЦК України. ПАТ КБ «ПриватБанк» не надано будь-яких доказів на підтвердження факту порушення договору ОСОБА_5 або інших випадків, встановлених договором чи законом, із чим пов'язується зміна (розірвання) договору згідно положень ст. 651 ЦК України.

Також, рішенням встановлено, що у справі містяться судові рішення (вказані вище) про виконання боржником взятих на себе зобовязань у повному обємі, які (рішення), згідно ст. 61 ЦПК України мають преюдиційне значення.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Задовольняючи позов місцевий суд виходив з того, що оскільки ОСОБА_5 у повному обсязі виконав своє основне зобовязання за Кредитним договором, строк дії кредитного договору закінчився і заборгованість відсутня, що встановлено рішенням Києво-Святошинського районного суду від 25 жовтня 2010 року, яке залишене без змін ухвалою колегії суддів палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області від 16 лютого 2011 року, та рішенням апеляційного суду Київської області від 04 лютого 2013 року, іпотеку, в силу вимог ст. 17 ЗУ «Про іпотеку» слід вважати припиненою, а тому позовні вимоги є доведеними та обгрунтованими.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути повернутим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування.

Статтею 526 ЦК України визначено загальні умови виконання зобовязання, а саме: зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із статтею 598 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно зі статтею 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини пятої статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобовязання і є дійсною до припинення основного зобовязання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобовязання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Суд першої інстанції встановивши, що строк дії іпотечного договору визначений повним виконанням зобовязань іпотекодавця за кредитним договором та враховуючи те, що банк жодним належними та допустими доказами не довів, що на час розгляду справи у позивача мається будь-яка заборгованість перед банком і його зобов»язання відповідно до Додаткової угоди не виконано в повному обсязі надано не було, дійшов до законного та обґрунтованого висновку, що іпотечний договір відповідно до положень статті 599 ЦК України припинив свою дію у звязку з повним виконанням основного зобовязання, передбаченого кредитним договором.

Вказана правова позиція викладена Веховним Судом України в постанові від 05 жовтня 2016 року (справа № 6-1429цс16 ), яка відповідно вимог ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Отже, встановивши факт припинення основного зобовязання належним його виконанням, суд першої інстанції належним чином врахував наведені вимоги закону і на підставі статті 599 ЦК України, обґрунтовано визнав припиненими й додаткові (акцесорні) зобовязання позичальника за договором іпотеки.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги про те, що єдиним доказом належного виконання зобов»язань позивача може бути лише відповідна довідка банку, то вони колегією суддів розцінюються критично, оскільки за положеннями частини першої статті 559, частини першої статті 593 ЦК України припинення поруки та права іпотеки у разі належного виконання основного зобов'язання, презюмується.

Отже, виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (ст. ст. 3, 12-15, 20 ЦК України) слід дійти висновку про те, що в разі невизнання кредитором права поручителя, іпотекодавця передбачених частиною першою статті 559, частиною першою статті 593 ЦК України, на припинення зобов'язання таке право підлягає захисту судом шляхом визнання його права на підставі п. 1 частини другоїстатті 16 ЦК України.

Відповідна правова позиція викладена Веховним Судом України в постанові від 04 лютого 2015 року (справа № 6-243цс14), яка відповідно вимог ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Врахувуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскільки, висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на наявних у справі доказах, доводи апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують, а відтак вимоги апеляційної скарги задоволені бути не можуть.

При цьому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим, і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Заочне рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 04 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Р.В.Березовенко

Судді: В.І. Олійник

ОСОБА_2