Провадження № 2-з/638/184/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2016 року суддя Дзержинського районного суду м.Харкова Рибальченко Л.М., розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову по справі

за позовом Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в інтересах малолітніх ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

до ОСОБА_4, ОСОБА_5

про відібрання малолітніх дітей від батьків без позбавлення батьківських прав,

встановив:

Позивач звернувся до суду в інтересах малолітніх ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, із позовною заявою до ОСОБА_4, ОСОБА_5, в якій просив:

- відібрати малолітніх ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_1 без позбавлення батьківських прав;

- стягнути з відповідачів у рівних частках аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/4 частини заробітку.

До суду надійшла заява, в якій представник позивача просить забезпечити вказаний позов шляхом тимчасової заборони перебування малолітньої ОСОБА_1, 31.08.2015 року на утриманні відповідача у звязку з реальною загрозою життю дитини.

В обґрунтування зазначеної заяви позивач посилається на те, що 26.05.2016 року лікарем було здійснено обстеження малолітньої ОСОБА_1, яким встановлено, що дитина потребує госпіталізації, внаслідок чого її направлено до КЗОЗ «Харківська міська клінічна багатопрофільна лікарня № 14». Дитина потребує постійного нагляду та лікування, чого не в змозі забезпечити батьки. Актом обстеження умов проживання відповідачів від 06.06.2016 року встановлено, що умови життя незадовільні та існує реальна загроза для життя дитини.

Розглянувши зазначену заяву та доводи в її обґрунтування, суд дійшов висновку про наступне.

У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п. п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов, серед іншого, забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 6 зазначеної постанови передбачено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких може бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Враховуючи, що відповідачі по справі недбало ставляться до своєї малолітньої дитини, мешкають у квартирі з незадовільними умовами проживання, що негативно впливає на здоровя малолітньої дитини та становить загрозу для її життя, у позивача є обґрунтовані підстави вважати, що дії відповідачів можуть утруднити чи зроблять неможливим виконання імовірного рішення по даній справі.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що існує реальна загроза життю малолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та вважає за необхідне забезпечити позов шляхом тимчасового направлення малолітньої ОСОБА_1, 31.08.2015 року до Комунального закладу охорони здоровя «Обласний будинок дитини № 2» та заборони відповідачам вчиняти будь-які дії з приводу забирання дитини до себе.

Керуючись ст. ст. 151 - 153 ЦПК України,

ухвалив:

Заяву представника позивача ОСОБА_6 про забезпечення позову задовольнити.

Направити малолітню ОСОБА_1, 31.08.2015 року до Комунального закладу охорони здоровя «Обласний будинок дитини № 2».

Заборонити ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії щодо забирання малолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 з Комунального закладу охорони здоровя «Обласний будинок дитини № 2».

Ухвала суду підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали суду не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Копію ухвали направити реєстраційній службі Харківського міського управління юстиції, Дзержинському відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 5 днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя -