АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/4078/2016 Суддя-доповідач Антоненко Н.О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача АнтоненкоН.О.,

суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І., при секретарях Басюк Ю.В., Юрченко А.С.,

за участю представників позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_5, на рішення Печерського районного суду м. Києві від 30 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» про стягнення коштів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 30 листопада 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_5 до ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» про стягнення коштів відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що 31 березня 2015 року між ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» та ОСОБА_5 було укладено договір фінансового лізингу №001584, відповідно до умов якого відповідач взяв на себе зобов'язання придбати трактор МТЗ-82.1 у власність та передати предмет лізингу у користування позивачу на строк та на умовах, передбачених цим договором.

Судом також установлено, що на виконання умов указаного договору позивач сплатив адміністративний платіж у розмірі 49 000грн (ас18).

Виходячи з того, що відповідно до Закону України «Про фінансовий лізинг» відповідач не порушив прав позивача при виконанні умов Договору фінансового лізингу, а вимоги про відшкодування матеріальної шкоди позивачем не обґрунтовані та не доведені, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 листопада 2015 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнити у повному обсязі. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні апеляційного суду представники позивача просили задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній доводів. Представник відповідача у судове засідання апеляційного суду не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином (ас 108), заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не подав, що відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення - скасуванню з ухваленням нового рішення з наступних підстав.

Предметом спору у даній справі є стягнення коштів за договором.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на нікчемність укладеного з ТОВ «ЛК «Автофінанс» договору фінансового лізингу як укладеного з недотриманням його нотаріальної форми, без відповідної ліцензії.

Відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України «Про фінансовий лізинг».

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно пункту 4 частини першої статті 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб, може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії

Відповідно до п. 5 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансовий лізинг є фінансовою послугою.

Відповідно до частини першої статті 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що ТОВ «ЛК «Автофінанс» має право надання послуг фінансового лізингу, адже ліцензії про здійснення діяльності з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачає пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб у ТОВ «ЛК «Автофінанс» немає, що суперечить вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Також, виходячи з аналізу норм чинного законодавства, за своєю правовою природою договір фінансового лізингу є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України.

Згідно статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Відповідно до ст. 203, ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України правочин є недійсним, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин), підставою недійсності правочину є його невідповідність актам цивільного законодавства, нормам ЦК України на момент вчинення правочину стороною (сторонами).

За таких обставин, за відсутності нотаріального посвідчення договору фінансового лізингу, є підстави вважати договір фінансового лізингу від 31 березня 2015 року нікчемним (недійсним). Відповідно до ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Виходячи з наведеного сплачені ОСОБА_5 49 490,00 грн на виконання договору лізингу та 494,90 грн судового збору за подачу даного позову підлягають стягненню з ТОВ «ЛК «Автофінанс» на його корить відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги щодо несправедливих умов договору фінансового лізингу не заслуговують на увагу, адже вказані вимоги не були предметом розгляду у суді першої інстанції. Оскільки відсутність ліцензії у відповідача на здійснення фінансових послуг може бути підставою для визнання договору недійсним, проте таких вимог позивач не заявляв, - доводи апеляційної скарги в цій частині також не заслуговують на увагу.

У зв'язку з наведеним та відповідно до ст. 309 ЦПК України рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 листопада 2015 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,305,308,309,313-316 ЦПК України, колегія

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_5, задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове наступного змісту.

Позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» на користь ОСОБА_5 49 490,00 (сорок дев'ять тисяч чотириста дев'яносто) грн сплачених за договором фінансового лізингу та 494,90 (чотириста дев'яносто чотири) грн судового збору, а всього 49 984,90 (сорок дев'ять тисяч дев'ятсот вісімдесят чотири) грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з моменту його проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна