Дата документу 01.08.2016
Справа № 320/2553/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2016 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Ковальової Ю.В.,

при секретарі: Черемісіній О.В.,

за участю представника позивача-адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача борг в сумі 26 213 грн., моральну шкоду в розмірі 3 000 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що 04 березня 2016 року позичив ОСОБА_3 грошову суму в розмірі 1 000 доларів США, що еквівалентно 26 213 грн. відповідно до курсу НБУ, строком до 18 березня 2016 року, в підтвердження чого відповідачем була написана боргова розписка. В обумовлений строк відповідач борг не повернув, почав уникати зустрічей з позивачем, не відповідає на телефонні дзвінки. У звязку з виниклою ситуацією позивач почав страждати на підвищений артеріальний тиск, в нього порушився нормальний сон, виник психічний розлад. Таким чином, на думку позивача, йому була завдана моральна шкода. На теперішній час сума позики не повернута відповідачем, тому позивач змушений був звернутися до суду.

В судове засідання позивач не зявився, від нього та його представника адвоката ОСОБА_1 надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. На задоволенні позову наполягають в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги в частині стягнення суми боргу визнає в повному обсязі, вимогу щодо стягнення моральної шкоди визнає частково, у розмірі 200 грн..

У звязку з неявкою сторін в судове засідання, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Судом встановлено, що 04.03.2016 року між сторонами по справі був укладений договір позики у формі розписки з терміном повернення 18.03.2016 року, що підтверджується копією розписки та визнається сторонами. /а.с. 6/.

Розписка підписана відповідачем ОСОБА_3, що підтверджує факт отримання ним грошей, тобто позивач свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі.

Відповідач в добровільному порядку суму боргу не повертає та користується коштами до теперішнього часу.

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Абзацом 3 п. 24 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», встановлено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги стосовно стягнення суми боргу в розмірі 26 213 грн. визнав в повному обсязі, а згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

За таких обставин, враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача стосовно стягнення на його користь суму боргу за договором позики в розмірі 26 213 грн., є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Що стосується вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, слід зазначити наступне.

Згідно ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, крім іншого, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із каліцтвом, або іншим ушкодженням здоров'я, душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Згідно п. 3,4,5 Постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода, завдана ОСОБА_2 внаслідок протиправних дій відповідача, полягає в завданні позивачу душевних переживань у зв»язку із неповерненням йому в обумовлений строк грошей відповідачем.

Таким чином, згідно положень ст.23 ЦК України, дотримуючись вимог розумності і справедливості, беручи до уваги визнання відповідачем моральної шкоди в сумі 200 грн., враховуючи, що документальних підтверджень завданої позивачем надано не було, суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь позивача 200,00 грн. моральної шкоди.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, тому суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на оплату судового збору в розмірі 551, 20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 59, 60, 88, 174 224, 212-215, 217 ЦПК України, ст.ст. 611, 612, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, б-р 30-річчя ПеремогиАДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 суму заборгованості за розпискою від 04 березня 2016 року в розмірі 26 413 /двадцяти шести тисяч чотирьохсот тринадцяти/ гривень 00 копійок, з яких 26 213 /двадцять шість тисяч двісті тринадцять/ гривень 00 копійок сума боргу; 200 /двісті/ гривень 00 копійок - завдана моральна шкода.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, б-р 30-річчя ПеремогиАДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 /пятиста пятдесяти однієї/ гривні 20 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Ю.В. Ковальова