АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/477/16 Головуючий 1-ї ін-ї. - Божко В.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів: - Бездітко В.М., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря - Бойко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 15 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про стягнення суми та визнання рішення загальних зборів громадян недійсним,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування вимог посилались на те, що ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 0,15 га по АДРЕСА_1. У 2012 році забудовники земельних ділянок АДРЕСА_2 об'єдналися з метою спільного проведення електричної мережі для електропостачання житлових будинків. Зазначене об'єднання було оформлене договором про спільну діяльність між ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_12, ОСОБА_11 та ОСОБА_6, посвідченим 17.07.2012 року приватним нотаріусом Харченко Л.Л. Головою була обрана ОСОБА_6

12.06.2012 року ОСОБА_6 отримала від ОСОБА_5, яка діяла від імені ОСОБА_4, 15000 грн. для виконання робіт по електрифікації, зобов'язавшись при цьому повернути гроші у разі невиконання зазначених робіт. Але ОСОБА_6 не звітувала про проведення відповідних робіт, а навпаки наполягала на внесенні додаткових коштів у сумі 16000 грн. 14.08.2013 року позивачі отримали копію протоколу загальних зборів громадян від 15.04.2013 року, в якому зазначено, що внаслідок деструктивної позиції ОСОБА_4, а саме відмови у спільному фінансуванні електрозабезпечення учасники об'єднання були змушені знову замовляти технічні умови та проекту документацію, що позначилось на вартості проведених робіт, витрати склали 18376 грн. Утворену різницю вартості робіт з замовлення технічної проектної документації та перебудову лінії електрозабезпечення вирішено покрити за рахунок ОСОБА_4 Вважають зазначене рішення незаконним.

Просили стягнути з ОСОБА_6 на їх користь 52147 грн., з яких: 15000 - борг за невиконані зобов'язання; 6855 грн. - індекс інфляції; 1048 грн. - 3% річних; 3000 грн. - витрати на юридичну допомогу; 244 грн. - судовий збір; 26000 - на відшкодування моральних збитків.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_5, представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_6 проти позову заперечував.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 15 жовтня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. При цьому посилається на: неповне з`ясування судом обставин, які мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення судом норм матеріального права. Вказує, що відповідач ОСОБА_6 не надала належних доказів виконання нею взятих на себе обов'язків. Рішення загальних зборів є незаконним, оскільки прийнято за відсутності позивача; збори не мали повноважень накладати на позивача фінансові санкції. Вважає, що діями ОСОБА_6 позивачу ОСОБА_4 завдано моральну шкоду.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає апеляційну скаргу підлягаючою частковому задоволенню.

Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_4, ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив із того, що позивачами не було доведено той факт, що жодних робіт з електрифікації відповідачем не виконувалося. Крім того, вимагаючи визнання недійсними загальних зборів громадян від 15.04.2013 року, позивачі обрали невірний спосіб захисту порушеного права в розумінні ст. 16 ЦПК України.

Проте повністю погодитись з такими висновками судова колегія не може.

Відповідно до вимог ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним та обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Встановлено, що 17.07.2012 року між ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_12, ОСОБА_11 та ОСОБА_6 було укладено договір про спільну діяльність, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харченко Л.Л. Метою вказаного договору було отримання технічних умов від АК «Харківобленерго» на електропостачання індивідуальної забудови житлових будинків АДРЕСА_2, отримання документації щодо виконання проектних та будівельно-монтажних робіт, отримання документації щодо установки, наладки, підключення електрообладнання та забезпечення електропостачання об'єктів, без об'єднання вкладів учасників. Керівництво спільною діяльністю доручено ОСОБА_6 ( а.с. 46 ).

Відповідно до вимог ст. 1130 ЦК України, за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об'єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об'єднання вкладів учасників.

12.06.2012 року ОСОБА_6 отримала від ОСОБА_5, яка діяла від імені ОСОБА_4 15000 грн. на виконання передбачених договором робіт ( а.с. 47 ).

ОСОБА_6 в ПП «Компанія ЗАКК» було замовлено проект зовнішнього електропостачання домоволодінь, були придбані матеріали та засоби, а також, укладено договори підряду для виконання робіт, передбачених договором про спільну діяльність та сплачувалися кошти ( а.с. 170 - 212 ).

Тобто, на виконання договору та досягнення мети спільної діяльності були проведені певні роботи, сплачені кошти, в зв'язку з чим відсутні підстави для стягнення на користь позивача 15000 грн.

Одночасно, не можна вважати, що звертаючись до суду з позовом про визнання загальних зборів недійсними, позивач невірно обрав спосіб захисту.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їхнього порушення, чи реальної небезпеки такого порушення.

Стаття 12 ЦК України, передбачає, що особа вільно, на власний розсуд, обирає способи захисту цивільного права.

Статтею 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільного права може бути визнання правочину недійсним, припинення правовідношення, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Рішенням загальних зборів від 15.04.2013 року загальних зборів громадян, діючих на підставі угоди про спільну діяльність від 17.07.2012 року, в зв'язку з відмовою ОСОБА_4 від подальшого фінансування робіт, необхідністю уточнення технічних умов та проектної документації, різницю вартості вказаних робіт в сумі 18376 грн. покладено на позивача ( а.с. 48 ).

Згідно ч. 2 ст.1131 ЦК України, умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.

Виходячи з системного аналізу вказаної норми закону, для прийняття будь-яких рішень, пов'язаних зі спільною діяльністю обов'язковою є участь всіх сторін договору.

Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_4 приймав участь у загальних зборах 15.04.2013 року, чи був обізнаний про їх проведення відповідачкою не надано.

Крім того, її представник в судовому засіданні апеляційної інстанції пояснив, що рішення загальних зборів в частині покладення на позивача обов'язку відшкодувати кошти не має ніякої юридичної сили, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону та мало на меті спонукати ОСОБА_4 продовжити подальшу співпрацю на умовах укладеного договору.

Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно ст. ст. 59, 60 того ж Кодексу доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Обставини, які мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, у суду не було підстав для відмови у позові в цій частині, оскільки позивачі звертаючись з позовом про визнання загальних зборів недійсними, в тексті позовної заяви, вказували про необхідність визнання незаконним саме рішення загальних зборів громадян від 15.04.2013 року.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає зміні, позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_5 - частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.3; 313, 316, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 15 жовтня 2015 року - в частині відмови у визнанні недійсним рішення загальних зборів громадян - скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення.

Рішення від 15.04.2013 року загальних зборів громадян, діючих на підставі угоди про спільну діяльність від 17.07.2012 року в частині віднесення за рахунок ОСОБА_4, власника будинку 45 утвореної різниці вартості робіт з замовлення технічної проектної документації та перебудови лінії електрозабезпечення - визнати недійсним.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді