Справа № 638/9058/15-ц
Провадження № 2/638/131/16
РІШЕННЯ

Іменем України

14 квітня 2016 року м. Харків

Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Задорожного М.І.

при секретарі Крупенко Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державного казначейства України, Прокуратури Дзержинського району м. Харкова, Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, Головного управління поліції в Харківській області про зобовязання відшкодувати завдану шкоду майну громадянина ОСОБА_1 в сумі 216 000 гривень,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова з позовною заявою, в якій просить, з урахуванням уточнень, зобовязати відповідачів: Державу Україна в особі Державного казначейства України, Прокуратури Дзержинського району м.Харкова, Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, відшкодувати завдану шкоду майну громадянина ОСОБА_1 в сумі 216 000,00 гривень. А саме, стягнути з відповідачів вартість належного йому на праві власності майна автомобіля (тип легковий комбі-в, чорного кольору, марки CHERY, модель А15 AMULET, номер кузову LVVDA11A47D177347, тип пального бензин або газ, реєстраційний номер НОМЕР_1, рік випуску 2007).

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 01.02.2016р. за клопотанням представника позивача ОСОБА_2 до участі у вищевказаній цивільній справі було залучено співвідповідача Головне Управління поліції в Харківській області.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24.05.2013р. придбав автомобіль та отримав Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу СА0981397, дата реєстрації 24.05.2013р. на автомобіль CHERY, модель А15 AMULET, реєстраційний номер НОМЕР_1 (тип легковий комбі-в, чорного кольору, номер кузову LVVDA11A47D177347, тип пального бензин або газ, рік випуску 2007). Вказаний автомобіль використовував на правах власника до 27.07.2014 року. 27.07.2014р., приблизно 12год. 30 хв., з провулку Рогатінського в м.Харков було угнано вказаний автомобіль. Він звернувся із заявою про угон автомобіля до органів міліції, а саме до Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, яким було відкрито кримінальне провадження №0003741.

Як зазначає позивач, згідно з матеріалами кримінального провадження №0003741 у протоколі огляду місця події від 27.07.2014 року вказано, що автомобіль ОСОБА_3 чорного кольору державний знак НОМЕР_2 було вилучено у ОСОБА_4 та залучено до матеріалів справи, як речовий доказ. Також в автомобілі були знайдені та вилучені документи на ім'я позивача ОСОБА_1, які було повернуто позивачу. Вважає, що органи досудового слідства не належно виконують приписи ст.100 КПК України та положення, щодо порядку зберігання речових доказів, у звязку з чим дії слідчих та прокурорів та безконтрольність прокуратури Дзержинського району м.Харкова призвели до втрати належному йому на праві власності автомобіля. Позивач звертався до органів прокуратури та слідства з проханням повернути належний йому автомобіль, однак працівники слідчих органів МВС та керівники прокуратури дієвих дій з повернення майна так і не вчинили, а навпаки бездіяльність цих органів призвела до втрати майна позивача і на теперішній час його повернення неможливо, про що свідчать відповіді прокуратури району.

Вважає, що завдана шкода спричинена саме в результаті протиправних дій органів досудового слідства і підлягає відшкодуванню відповідно до положень ст.ст.55, 56 Конституції України, Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» та Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду». Зазначає, що завдана шкода майну учасника кримінального процесу відшкодовується органами досудового слідства в повному обсязі, а за відсутності коштів в органах досудового слідства, завдана шкода відшкодовується за рахунок держави.

У судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1 підтримали доводи викладені в уточненій позовній заяві та просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Проти доводів представників відповідачів заперечували, вважали їх необґрунтованими та зазначили, що завдана позивачу шкода підлягає відшкодування в порядку Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» та Положення про застосування вказаного закону

Представник відповідача, Головного управління поліції в Харківській області ОСОБА_5 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, просила суд відмовити в задоволенні позову. Надала суду письмові заперечення, в яких вказує, що Головне управління Національної поліції в Харківській області не є правонаступником ХМУ ГУМВС України в Харківські області. Зазначаючи ГУНП в Харківській області відповідачем по справі, позивачем не надано жодного доказу вчинення дій чи бездіяльності відносно нього з боку працівників ГУНП в Харківські області. ГУНП в Харківській області створено з моменту набуття чинності Закону України «Про Національну поліцію» з 07.11.2015 року, а події, на які посилається позивач, як на підставу відшкодування матеріальної, відбувалися у липні 2014 року. Зазначає, що ГУНП в Харківській області не вчиняло будь яких незаконних дій відносно позивача, тому позовні вимоги вважає безпідставними.

Представник відповідача, Державної казначейської служби України ОСОБА_6 проти позову заперечував, посилаючись у своїх запереченнях на відсутність у позивача підстав на відшкодування шкоди відповідно до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», так як відносно позивача не були застосовані процесуальні дії, зазначені у ст.1 вказаного Закону, відповідно і стаття 2 не застосовується. Також зазначив, що незаконність дій органів дізнання, досудового слідства, прокуратури судом не встановлена.

Представник Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області в судове засідання не зявився.

Представник ліквідаційної комісії ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_5 надала до суду заперечення на позов, в яких заперечує проти позову ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди та вважає що позов не підлягає задоволенню, у звязку з тим, що підстави для відшкодування шкоди, передбачені Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» на позивача не розповсюджуються, оскільки жодної незаконної дії з переліку підстав, за які виникає право на відшкодування шкоди, відносно нього не застосувалось.

Крім того, представник ліквідаційної комісії ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_5 пояснила, що Дзержинський РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області наразі ліквідовано.

Представник Прокуратури Дзержинського району м. Харкова позов не визнав та пояснив, що у Харківській місцевій прокуратурі №1 автомобіль CHERY AMULET, що належить ОСОБА_1 на даний час не перебуває та не перебував, відомості про його місцезнаходження відсутні. Крім того, у Харківській місцевій прокуратурі №1 матеріальні та документальні свідчення про місцезнаходження вказаного автомобіля та акт огляду технічного стану вказаного автомобіля відсутні.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та докази, які були надані в їх обґрунтування, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Положення ст.60 ЦПК України наголошують, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, судом встановлено, що на імя позивача ОСОБА_1 видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу СА0981397, дата реєстрації 24.05.2013р. на автомобіль CHERY, модель А15 AMULET, реєстраційний номер НОМЕР_1 (тип легковий комбі-в, чорного кольору, номер кузову LVVDA11A47D177347, тип пального бензин або газ, рік випуску 2007).

27.07.2010р. позивач звернувся до Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області із заявою про угон вказаного автомобіля, в якій вказав про те, що 27.07.2014р. близько 12-30 год. невідома особа незаконно заволоділа транспортним засобом в м.Харкові по пров.Рогатінському.

Відомості про скоєння вищезазначеного кримінального правопорушенні злочину були зареєстровані в Єдиному Реєстрі Досудового Розслідування під №0003741 за попередньою правовою кваліфікацією - ч.1 ст.190 КК України та розпочато досудове розслідування за вказаним фактом.

З матеріалів справи вбачається, що 27.07.2014р. по кримінальному провадженню №0003741, за заявою ОСОБА_1, слідчим СВ Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області проведено огляд місця події, у гаражному боксі, який розташований в ряду 17 на території гаражного кооперативу «УРАН» за адресою: м.Харків, вул.Бакуліна 2-А. В ході проведення огляду у зазначеному вище боксі виявлено автомобіль «Чері Амулет» р.н. НОМЕР_2, чорного кольору, в ході огляду якого, в салоні були виявлені та вилучені документи, а саме: паспорт громадянина РФ, посвідку на постійне проживання в Україні, медичну довідка, страховий поліс, водійське посвідчення, технічний паспорт на автомобіль «Чері Амулет» р.н. НОМЕР_2, чорного кольору, які видані на імя ОСОБА_1.

В постанові слідчого СВ Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_7 від 25.09.2014р. по кримінальному провадженню №0003741 про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_1, щодо неправомірної передачі вилученого автомобіля «Чері Амулет», р.н. НОМЕР_2 (чорного кольору), вказано, що в ході огляду місця події слідчому слідчо-оперативної групи, який проводив огляд місця події, гр. ОСОБА_4 було надано довіреність від 24.04.2012 року на імя останнього, згідно якої ОСОБА_4 має право розпоряджатися автомобілем «Чері Амулет» р.н. НОМЕР_2, чорного кольору, зазначивши той факт, що він є першочерговим власником автомобілю, який він придбав та користувався на праві власності, після чого, зазначений автомобіль в нього було незаконно відчужено та шахрайським шляхом перепродано і переоформлено на іншого власника, яким на теперішній час є ОСОБА_1.

Також слідчий у вищевказаній постанові зазначає, що у 2012 році гр.ОСОБА_4 за ціною 50000 грн. придбав для себе по довіреності у раніше не знайомої йому людини автомобіль «Чері Амулет», р.н. НОМЕР_2, чорно кольору, який в подальшому став здавати в оренду малознайомому чоловіку, у звязку з чим ОСОБА_4 передав вищезазначений автомобіль та технічний паспорт з 1 комплектом ключів. Однак, коли оренда не була сплачена, зазначений автомобіль не було повернуто ОСОБА_4 За даним фактом, 18.11.2013 року, ОСОБА_4 звернувся з заявою правоохоронних органів щодо шахрайських дій з боку невстановленої особи, з приводу чого Київським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області було розпочато досудове розслідування кримінальному провадженні №0006015 від 19.11.2013р. за попередньою кваліфікацією ч.1 ст.190 КК України. Станом на 27.07.2014 рік, потерпілому ОСОБА_4, яким він є у кримінальному провадженню №0006015 від 19.11.2013 року, автомобіль не повернуто, спричинену йому майнову шкоду не відшкодовано.

Слідчим, що проводив огляд місця події, було прийнято рішення вилучити та передати виявлений транспортний засіб та документи його власникам на відповідальне зберігання. Так, вилучені документи були передані ОСОБА_1, а автомобіль «Чері Амулет», р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_4

Звертаючись з позовом до суду про відшкодування шкоди ОСОБА_1 зазначає, що шкода спричинена йому внаслідок протиправних дій органів досудового слідства.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожна особа має право на відшкодування на рахунок держави моральної та майнової шкоди, спричиненої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими та службовими особами при виконанні ними своїх повноважень.

Підставою позовних вимог про відшкодування шкоди позивач вказує норми ст.ст.55, 56 Конституції України, Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» та Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», в яких зазначено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування та право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом».

Аналізуючи наведені позивачем доводи та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є недоведеними, необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовуються вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 58 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Зі ст.179 ЦПК України вбачається, що предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Суд звертає увагу на те, що позивачем не надано доказів, щодо результатів оскарження в порядку, передбаченому чинним законодавством України, рішень, дій та бездіяльності органів досудового розслідування, а суду представлені лише матеріали листування з органами прокуратури та досудового розслідування.

Нормативною основою для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду є ст.1176 ЦК України та Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду».

В силу положень ст.1176 ЦК України передбачений спеціальний перелік підстав виникнення права на відшкодування шкоди, що завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду.

Право на відшкодування - це процесуальна вимога надати можливість довести наявність шкоди, визначити її розмір та отримати через судовий розгляд цього питання відповідну компенсацію.

Тобто, встановлене спеціальне законодавче врегулювання даного порядку відшкодування шкоди.

Відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок:

1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян;

2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу;

3)незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства.

У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Статтею другою даного Закону передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках:

1) постановлення виправдувального вироку суду;

1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів;

2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати;

4) закриття справи про адміністративне правопорушення.

Згідно ст.4 відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету.

Суду під час розгляду справи не надано об'єктивних даних, що позивач має право на відшкодування шкоди з боку відповідачів згідно до вимог Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду».

В свою чергу, частиною шостою ст.1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Тобто, Цивільний кодекс передбачає загальні підстави відшкодування майнової шкоди, а саме відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. Його елементами є: протиправна поведінка правопорушника; вина (винний характер дій) правопорушника; безпосередній причинно-наслідковий зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою правопорушника; шкода правам чи охоронюваним законом інтересам осіб, які постраждали від дій правопорушника.

Так, позивач посилається на протиправність дій органів досудового слідства, в результаті яких йому було завдано матеріальну шкоду, однак при цьому, достатніх і належних доказів на підтвердження вказаних обставин суду не надано.

Аналізуючи обставини та надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що доводи позивача не знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи та позовні вимоги не підлягають задоволенню як не доведені, оскільки суду не надано доказів на підтвердження позовних вимог щодо відшкодування шкоди, спричиненої в результаті протиправних дій органів досудового слідства.

На підставі викладеного, керуючись ст.56 Конституції України, ст.ст.1176, 1166 ЦК України, ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» ст.ст.10, 11, 15, 60, 79, 88, 212, 214-215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державного казначейства України, Прокуратури Дзержинського району м. Харкова, Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, Головного управління поліції в Харківській області про зобовязання відшкодувати завдану шкоду майну громадянина ОСОБА_1 в сумі 216 000 гривень відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя