Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 липня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Ігнатюка Б.Ю.

суддів - Готра Т.Ю., Кондора Р.Ю.

при секретарі - Кухта М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою ПАТ КБ «Приватбанк» на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 27 квітня 2016 року по справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про звернення стягнення,-

в с т а н о в и л а :

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд з вищевказаним позовом.

Позов мотивовано тим, що 13.12.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 було укладеного кредитний договір №E/V072117, згідно якого останній отримав кредит в розмірі 10000 доларів США, із сплатою відсотків за його користування в розмірі 16 % річних, з кінцевим терміном повернення 12.12.2012 року. Взяті на себе зобов'язання за кредитним договором ОСОБА_3 належним чином не виконав і станом на 03.10.2014 року заборгованість по кредиту складає 21695,31 доларів США з яких: 7499,95 доларів США - заборгованість за кредитом, 8026,23 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 6169,13 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором позивач і ОСОБА_3 13.12.2007 року уклали договір застави рухомого майна, за яким останній передав в заставу автомобіль «MERCEDES-BENZ», модель: 312D, рік випуску: 1999, тип ТЗ: Вантажопасажирський, № кузова/шасі: НОМЕР_1, реєстраційний номер: НОМЕР_2, що належав на праві власності ОСОБА_3 Зазначає, що всупереч умовам договору застави предмет застави Заставодержателю в заклад не передав.

Позивачем встановлено, що в 2013 році, в порушення умов договору застави, ч.2 ст.586 ЦК України та ст.17 ЗУ «Про заставу» ОСОБА_3 без згоди заставодержателя реалізував вказаний автомобіль відповідачу. Тому просив вилучити у відповідача та передати в заклад ПАТ КБ «Приватбанк» вищевказаний автомобіль, комплект ключів до нього та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу; в рахунок погашення вищевказаної заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на вказаний вище предмет застави шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Рішенням суду позовна заява задоволена частково:в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на вказаний вище предмет застави, що належить ОСОБА_2 на праві власності. В задоволенні решти позову відмовлено.

З цим рішенням в частині відмови у задоволенні позову позивач не погодився, порушив питання про його скасування у цій частині та ухвалення нового рішення про задоволення цих його позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована порушенням норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник апелянта скаргу з наведених підстав підтримав.

Представник відповідача вважав, що підстав для задоволення скарги немає.

Заслухавши осіб, які приймали участь у справі та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. Тому суд перевірив законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в частині відмови у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Проте, зазначеним вимогам постановлене у справі судове рішення в частині відмови у задоволенні позову не відповідає.

Так, приймаючи зазначене рішення про відмову у задоволенні зазначених позовних вимог, суд першої інстанції свій висновок мотивував передчасністю їх заявлення, оскільки, на думку суду першої інстанції, такі вимоги можуть заявлятись після вирішення питання про витребування майна з чужого незаконного володіння відповідно до вимог ст.388 ЦК України.

З таким висновком погодитись не можна з наступних підстав.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

В силу застави, згідно зі статтею 572 ЦК України, кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленного майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.

Частинами першою та сьомою статті 20 Закону України "Про заставу" передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Звернення стягнення на предмет застави відповідно до статті 590 ЦК України здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону, положеннями якої передбачено такий спосіб звернення стягнення на предмет застави як продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.

Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Нормами чинного законодавства позивачу надається право на власний розсуд обрати спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, у тому числі і продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах.

Зазначене відповідає правовій позиці ВСУ, висловленій у справі за № 6-10 цс13,

яка є обов'язковою для застосування відповідно до ст.360-7 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.27 ЗУ «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи.

Оскаржуваним рішенням суду першої інстанції вирішено в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на спірний автомобіль, який був проданий третьою особою відповідачу, і в цій частині це рішення не оскаржено жодною із сторін. Тому, оскільки рішенням суду звернуто стягнення на автомобіль, на підставі указаних вище норм матеріального права позивач має право на реалізацію цього автомобіля в такий спосіб, який він вважає за необхідний та який визначено законодавством, тобто має право на задоволення його вимог, у задоволенні яких суд першої інстанції відмовив: в продажі автомобіля з іншою особою-покупцем, в отриманні всіх документів стосовно автомобіля та ключів запалювання цього автомобіля.

Керуючись ст.ст.307,309, 316 ЦПК України, судова колегія,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» задоволити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 27 квітня 2016 р. в частині відмови у задоволенні позову скасувати та у цій частині ухвалити нове рішення про задоволення позову в цій частині.

Вилучити у ОСОБА_2 та передати в заклад ПАТ КБ «Приватбанк» автомобіль «MERCEDES-BENZ», модель: 312D, рік випуску: 1999, тип ТЗ: Вантажопасажирський, № кузова/шасі: НОМЕР_1, реєстраційний номер: НОМЕР_2, комплект ключів запалювання до нього та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на вказаний вище предмет застави шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Стягнути з ОСОБА_2 користь ПАТ КБ «Приватбанк» 3087 грн.70 коп. сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді :