Провадження № 2/643/874/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2016 року Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Ференчук О.В., при секретарі - Петровій О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради.про розрвання шлюбу та встановлення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування пред'явлених позовних вимог посилається на те, що 7 березня 1997 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 Під час перебування у шлюбі в них народилося двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Фактично сімейних стосунків між ними немає, з відповідачкою вони разом не проживають, шлюбно-сімейні відносини не підтримують з серпня 2014 року.

В січні 2015 року ОСОБА_2 пішла від нього. І, починаючи с цього часу, їх син проживає періодично з кожним із них, але більше з батьтком. Він робить все необхідне для нормального розвитку дитини. До того ж він має стабільний достатній дохід, який може в повному обсязі забезпечити розвиток дитини, в тому числі його навчання та відпочинок. Відповідачка же мешкає в орендованій квартирі, до того ж страждає на хронічний алкоголізм. У зв'язку з тим фактом, що ОСОБА_2 стала маніпулювати сином, а саме - вимагати гроші в обмін на спілкування з дитиною, він вимушений був звернутися до суду із зазначеним позовм.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали, посилалась на підстави викладені у ньому.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_6 в судовому засіданні проти позову заперечували, просили відмовити у задоволенні позову. ОСОБА_2 пояснила, що проживає із сім'єю і не має наміру її руйнувати.

Представник управління служби у справах дітей Департаменту праці та соціальної політикии Харківської міської ради в судовому засіданні проти позову не заперечувала, посилаючись на висновок щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, а саме про доцільність проживання дитини з батьком ОСОБА_1

Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 07.03.1997 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Свердловського міського управління юстиції у Луганській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 90, що підтверджується свідоцтвом про одруження (повторним) /а.с. 17/.

Встановлено, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують з серпня 2014 року.

Відповідно до ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таким чином, зважаючи, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому суд вважає, що збереження сімї сторін є неможливим, а шлюб підлягає розірванню.

До тогож, за наданий судом строк для примирення сторони не помирилися.

Щодо визначення місця проживання дитини - ОСОБА_4, то суд, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідків, всебічно та повно дослідивши матеріали справи і надані докази, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з висновком Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради від 19.04.2016 р., комісія вважала за доцільним визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом із батьком ОСОБА_1 (а.с.130).

Після припинення сумісного проживання сторони почали проживати окремо і між ними спочатку не було спору щодо утримання та проживання сина ОСОБА_4. Підставою звернення до суду стало те, що сторони остастаннім часом не можуть дійти згоди щодо місця проживання сина.

Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

За правилами ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

За ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст.141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини.

Тим більш, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Обмеження у цьому разі стосується тільки місця проживання дитини до досягнення нею віку 14 років.

Судом встановлено, що батько та мати дитини проживають окремо, кожен з батьків на обліку у лікаря нарколога не перебувають. Позивач є підприємцем та має дохід.

Відповідачкою ОСОБА_2 належним чином та належними доказами не обґрунтовано своє заперечення щодо можливості встановлення місця проживання сина з батьком.

Свідок ОСОБА_3, які є донькою сторін, в судовому засіданні висловила думку, щодо доцільності визначення місця проживання брата ОСОБА_4 разом з батьком. Крім того пояснила, що її мати ОСОБА_2 періодично вживає алкоголь, та якусь наркотичку речовину, свідком чого був і її малолтіній брат.

Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціального захисту населення Харківської міської ради у своєму висновку № 273 від 19.04.2016р. визначив за доцільність визнати місце проживання малолітнього ОСОБА_2 микити разом із батьком (а.с.67-68).

Отже, враховуючи ставлення участь у вихованні, наявність належних матеріально-побутових умов для проживання дитини у батька, який працює приватним підприємцем, має стабільний дохід, має можливість утримувати малолітнього сина матеріально, відсутність належних заперечень матері щодо місця проживання дитини з батьком, з метою забезпечення інтересів дитини, суд приходить до висновку про необхідність визначення місця проживання дитини ОСОБА_4 з його батьком.

Керуючись ст.ст. 11, 88, 174, ч. 2 ст. 197, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст. 110, 160, 161 Сімейного Кодексу України, ст. 9 Декларації з прав дитини, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити .

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, 7 березня 1997 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Свердловського міського управління юстиції у Луганській облсті, про що зроблений актовий запис № 90 - розірвати.

Після розірвання шлюбу відповідачу залишити прізвище, обране нею при реєстрації шлюбу - «Гусарська».

Визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, з його батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, за адресою: м. Харків. вул. Академіка Павлова, буд. 140. кв. 28.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з моменту його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з моменту отримання його копії.

Суддя О.В. Ференчук