Справа № 569/1640/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2016 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі

головуючого судді - Харечка С.П.

при секретарі - Левчук Д.О.

з участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне цивільну справу за позовом Публічне акціонерне товариство «Акціонерно-комерційний банк» «Львів» до ОСОБА_3, третя особа Приватне підприємство фірма «Інтерекопласт» про стягнення кредитної заборгованості , -

встановив:

Представник Публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк» «Львів» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа Приватне підприємство фірма «Інтерекопласт» про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_3 за кредитним договором № 9 від 20.03.2013 року в сумі 803274.83 дол. США, що в еквівалентні по курсу НБУ станом на 08.02.2016 року становить 20815255.85 гривень 85 копійок.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 20.03.2013 року між ПАТ АКБ «Львів» та ППФ «Інтерекопласт» укладено кредитний договір № 9 за умовами якого останній отримав кредитні кошти в розмірі 2 мільйони доларів США зі сплатою процентів 8 % річних з кінцевим терміном повернення 18.09.2013 року. В подальшому між сторонами укладено ряд додаткових договорів до кредитного договору № 9 від 20.03.2013 року та до додаткового договору № 9/1 від 21.03.2013 року, якими сторони врегулювали питання розміру кредитної заборгованості, розміру процентів за користування кредитними коштами, графіку та терміну погашення кредиту. З метою забезпечення виконання зобовязань позичальника за кредитним договором 07.10.2014 року між банком, позичальником і ОСОБА_3 укладено договір поруки № 9/П в редакції додаткового до нього договору № 1 від 17.10.2015 р., згідно з яким у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобовязань перед кредитором по кредитному договору, кредитор має право предявити вимогу до поручителя про погашення поручителем заборгованості в обємі боргових зобовязань позичальника перед кредитором, що обумовлені кредитним договором. Відповідач зобовязаний сплатити банку заборгованість протягом 7 календарних днів з моменту невиконання/неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором. Відповідач та позичальник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. Відповідач відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і позичальник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. ППФ «Інтерекопласт» зобовязань за кредитним договором не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає до стягнення з ОСОБА_3

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити.

В судове засідання відповідач не зявився з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку.

В судове засіданні представник відповідача не зявився, до початку розгляду справи подав до суду заяву про відкладення у зв'язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні в Житомирському апеляційному адміністративному суді 16 липня 2016 року на 12 год. 30 хв., доказів про участь у даному засіданні не подав. Таким чином причини відкладення не можуть бути визнані судом поважними. Тож в матеріалах справи наявне клопотання подане представником відповідача про призначення судово-економічної (бухгалтерської) експертизи в якому він вказав, що ОСОБА_3 стверджує, що позивач у своїх розрахунках заборгованості необґрунтовано завищив як розмір відсоткової ставки за кредитом, так і фактичну суму заборгованості за процентами, що збільшило фактичну суму боргу за відсотками. Крім того, вказаний розрахунок не є коректним, оскільки суми нарахувань у ньому не кореспондуються із сумами погашення, що не дозволяє визначити які з усіх сплачених ППФ «Інтерекопласт» сум процентів є такими, що сплачені з про строчкою, а які такими, що сплачені в строк. Це в свою чергу не дозволяє перевірити розрахунки позивача на предмет їх відповідності п. 5.6 вказаного договору, а саме дотримання черговості погашення заборгованості. Даною заявою представник відповідача висловив думку і ставлення до позовних вимог свого довірителя, тому суд не вбачає підстав для ухвалення заочного рішення і вважає, що справу слід розглянути у загальному порядку.

В судовому засіданні представник третьої особи позовні вимоги не визнав, підтримав подані на позов заперечення, пояснив, що відповідно до положення ст. 606 ЦК України, зобовязання ППФ «Інтерекопласт» перед ПАТ АКБ «Львів» за кредитним договором № 9 від 20.03.2013 року у сумі 2011666, 67 доларів США (з урахуванням курсу купівлі долара США на рівні 863, 0900 гривень за 100 доларів США) станом на 28.02.2014 року є припиненими, у зв'язку з набуттям банком прав на грошові кошти ППФ «Інтерекопласт» в сумі 18113000, 00 гривень, що були розміщені на поточному рахунку ППФ «Інтерекопласт» № 980, а з 14.02.2014 року обліковувались на його рахунку 40 в ПАТ АКБ «Львів», та поєднання боржника і кредитора в одній особі, тому вимоги ПАТ АКБ «Львів» до ППФ «Інтерекопласт» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 9 від 20.03.2013 року в сумі 803274, 83 доларів США є безпідставними і позивачем не доведено наявність підстав для стягнення з ОСОБА_3 суми заборгованості за кредитним договором. Просив відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що 20.03.2013 року між ПАТ АКБ «Львів» та ППФ «Інтерекопласт» укладено кредитний договір № 9 за умовами якого останній отримав кредитні кошти в розмірі 2 мільйони доларів США зі сплатою процентів 8 % річних з кінцевим терміном повернення 18.09.2013 року. В подальшому між сторонами укладено ряд додаткових договорів до кредитного договору № 9 від 20.03.2013 року та до додаткового договору № 9/1 від 21.03.2013 року, якими сторони врегулювали питання розміру кредитної заборгованості, розміру процентів за користування кредитними коштами, графіку та терміну погашення кредиту.

ППФ «Інтерекопласт» зобовязань за кредитним договором не виконав, станом на 08.02.2016 року залишок заборгованості позичальника по поверненню отриманих ним кредитних коштів становить 803 274, 83 дол. США, що в еквівалентні по курсу НБУ станом на 08.02.2016 року становить 20815255.85 грн., з яких заборгованість по поверненню суми кредиту 799 011 доларів США 02 центи; заборгованість по сплаті процентів 4 263 дол. США 81 цент.

З метою забезпечення виконання зобовязань позичальника за кредитним договором 07.10.2014 року між банком, позичальником і ОСОБА_3 укладено договір поруки № 9/П в редакції додаткового до нього договору № 1 від 17.10.2015 р., згідно з яким у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобовязань перед кредитором по кредитному договору, кредитор має право предявити вимогу до поручителя про погашення поручителем заборгованості в обємі боргових зобовязань позичальника перед кредитором, що обумовлені кредитним договором. Відповідач зобовязаний сплатити банку заборгованість протягом 7 календарних днів з моменту невиконання/неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором. Відповідач та позичальник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. Відповідач відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і позичальник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Згідно зі ст. ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним своїх зобов'язань і відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Оскільки ППФ «Інтерекопласт» зобовязання за кредитним договором перед ПАТ АКБ «Львів» не виконав, тому підстави для стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором наявні.

Окрім того, суд зазначає, що стягнення заборгованості лише з поручителя ОСОБА_3 не призведе до подвійного стягнення, оскільки ПАТ АКБ «Львів» скористався своїм правом предявити позов лише до поручителя, що не суперечить ч. 1 ст. 543 ЦК України. Також враховуючи правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 01 липня 2015 року № 6-467цс15, в якій зазначено про те, що не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, ПАТ АКБ «Львів» не міг предявити позову про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_3 і ППФ «Інтерекопласт», так як останній є юридичною особою і господарським судом Рівненської області вже вирішений спір про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором № 9 від 20.03.2013 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60-64, 82, 88, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

Позов Публічне акціонерне товариство «Акціонерно-комерційний банк» «Львів» до ОСОБА_3, третя особа Приватне підприємство фірма «Інтерекопласт» про стягнення кредитної заборгованості - задовільнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічне акціонерне товариство «Акціонерно-комерційний банк» «Львів» заборгованість за кредитним договором в сумі 803274.83 дол. США (вісімсот три тисячі двісті сімдесят чотири долари США 83 центи), що еквівалентні по курсу НБУ станом на 08.02.2016 року становить 20815255.85 (двадцять мільйонів вісімсот п'ятнадцять тисяч двісті пятдесят пять) гривень 85 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічне акціонерне товариство «Акціонерно-комерційний банк» «Львів» понесені судові витрати в розмірі 312228.84 (триста дванадцять тисяч двісті двадцять вісім гривень) 84 копійки.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: С.П. Харечко