Провадження № 22-ц/779/8/2016
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач Мелінишин Г.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Мелінишин Г.П.

суддів: Пнівчук О.В., Соколовського В.М.

за участю секретаря Турів О.М., Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 27 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

Позовні вимоги мотивовано тим, що з 11.07.2007 року до 08.10.2013 року перебувала із відповідачем в шлюбі. За час спільного проживання сторони придбали чотири автомобілі: OPEL VEСKTRA, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, FAW CA1011 CARGО, д.н.з. НОМЕР_2, FAW CA1011 CARGO, д.н.з. НОМЕР_3, обидві 2007 року випуску, та PEUGEOT BOXER, д.н.з. НОМЕР_4, 1999 року випуску. Двома останніми автомобілями ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд без її згоди, відчуживши їх та самостійно використав виручені від цього кошти. Враховуючи дійсну вартість чотирьох автомобілів, що становить 362 377,00 грн., рівність часток подружжя у спільному майні, просила виділити їй у власність автомобіль OPEL VEСKTRA, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, вартістю 147 500,00 грн., та зобов'язати відповідача відшкодувати їй 33 668,50 грн. різниці у частці майна подружжя.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 27 липня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

На рішення суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Судом помилково при вирішенні спору не враховано вартість автомобілів НОМЕР_5 та PEUGEOT BOXER, д.н.з. НОМЕР_4, які були відчужені 19.09.2013 року. Тоді як шлюб між ними розірвано рішенням Івано-Франківського міського суду від 20.09.2013 року. Тому враховуючи, що зазначені автомобілі відчужені відповідачем після припинення шлюбних відносин, відповідно виручені від цього кошти не могли бути використані в інтересах сім'ї.

Крім того, у запереченні на позов відповідач сам визнав, що самостійно розпорядився спільним майном, вказавши при цьому, що отримані від продажу автомобіля НОМЕР_5, кошти ним внесено на погашення заборгованості по кредиту. Однак, автомобіль відчужено 19.09.2013 року, а заборгованість по кредиту погашено 11.09.2013 року. Спростовується довідкою Управління Державтоінспекції і твердження відповідача про продаж автомобіля PEUGEOT BOXER у 2012 році.

Також суд залишив поза увагою і той факт, що вона згоди на відчуження автомобілів не давала.

За цих обставин при вирішенні спору суд повинен був врахувати при поділі майна подружжя вартість відчужених транспортних засобів.

Неправильним є і висновок суду щодо неможливості виділу їй в натурі автомобіля OPEL VEСKTRA. Зважаючи на те, що їй та відповідачу належить по 1/2 частці кожного автомобіля, відповідач всупереч її волі розпорядився та скористався її частками у відчужених транспортних засобах, відповідно він скористався своєю частиною у спільній власності подружжя. При цьому відповідач не заперечував проти заявленої нею вартості автомобілів.

Посилаючись на зазначені обставини просила рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4 доводи скарги підтримали з наведених у ній мотивів.

ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_5 доводів скарги не визнали посилаючись на обґрунтованість висновків суду.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до положень ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Вказаним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що спірне майно придбане за кредитні кошти, повернуті відповідачем особисто після розірвання шлюбу, отже, не придбано в період шлюбу та не є спільною сумісною власністю сторін. А відтак, не підлягає поділу відповідно до рівності часток кожного з подружжя.

Однак, погодитися з такими висновками колегія суддів не може, оскільки судом невірно визначено характер спірних правовідносин, неправильно застосовано норми матеріального закону, що призвело до неправильного вирішення спору.

Як передбачено ст. 60 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Як вбачається із матеріалів справи сторони з 11 липня 2007 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 20 вересня 2013 року шлюб між ними розірвано. Зі змісту позовної заяви, поданої ОСОБА_2 до суду 27 червня 2013 року, вбачається, що сторони з 23 червня 2013 року припинили сімейно-шлюбні стосунки та ведення спільного господарства, позивач перейшла проживати до своїх батьків, де з того часу проживає окремо від відповідача (а.с. 186-187 т.1).

Згідно із положеннями ст.ст.70,71 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток без застосування грошової компенсації і припинення права власності одного з подружжя на його частку в такому майні. А тому присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

При цьому присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.

Як передбачено ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, за загальним правилом майно, придбане подружжям у кредит, є спільною власністю чоловіка та дружини.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в п. п. 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України).

Вказані висновки узгоджуються з правовими висновками, викладеними в постанові Верховного Суду України № 6-55цс13 від 19 червня 2013 року.

Крім того, за роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, даними в п. 30 постанови від 21 грудня 2007 року N 11 у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Як з'ясовано судом апеляційної інстанції всі транспортні засоби придбано сторонами в шлюбі за кредитні кошти.

Так, 28 грудня 2007 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №340-047, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 26 800,00 грн. на придбання транспортного засобу марки FAW CA1011 CARGO, згідно договору №б/н від 28 грудня 2007 року з ДПП «Автоінвестстрой-Івано-Франківськ».

При цьому п.1.3 даного договору передбачено, що в якості забезпечення виконання Позичальником своїх зобов'язань перед Кредитором за цим Договором щодо повернення Кредиту, сплати нарахованих процентів, комісії, можливої неустойки (пені, штрафу), а також інших витрат щодо задоволення вимог Кредитором, Кредитор укладає з Позичальником договір застави №185 від 28 грудня 2007 року вказаного транспортного засобу, погодженою заставною вартістю 33 500,00 грн., який також забезпечує виконання зобов'язань Позичальника за Додатковим договором (а.с.122- 126 т.1).

Матеріалами справи підтверджено, що за період з 2008 року до 18 квітня 2013 року в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 сплачено 13 808,92 грн. боргу за кредитом та 8 552,18 грн. відсотків за кредитом, а всього 22 361,10 грн. (а.с.127 т.1).

На виконання умов додаткової угоди №2 до договору кредиту №340-047 від 28 грудня 2007 року відповідачем за особисті кошти 11 вересня 2013 року, тобто після припинення ведення сторонами спільного господарства, погашено заборгованість за кредитом у сумі 10 791,08 грн. При цьому відповідно до п.2.1.3 додаткової угоди банком анульовано заборгованість по процентах за користування кредитом у сумі 7 393,80 грн. (а.с. 55-58 т.1).

Згідно повідомлення Управління Державтоінспекції УМВС в Івано-Франківській області від 28 квітня 2015 року №16/1406 вказаний автомобіль 19 вересня 2013 року знято з обліку (а.с.72 т.1).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль марки FAW CA1011 CARGO, 2007 року випуску, синього кольору, № кузова НОМЕР_10, реєстраційний № НОМЕР_6 02 листопада 2013 року зареєстровано за ОСОБА_6, братом відповідача (а.с.132 т.1). Автомобіль відчужено за 9 000,00 грн., що підтверджується відповідною довідкою-рахунком (а.с.226 т.1).

Також за умовами договору кредиту №340-006 від 20 лютого 2008 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3, останній отримав кредит у сумі 26 800,00 грн. на придбання транспортного засобу марки FAW CA1011 CARGO, згідно договору купівлі-продажу від 20 лютого 2008 року, укладеного з ДПП «Автоінвестстрой-Івано-Франківськ».

В якості забезпечення виконання цього договору між банком та відповідачем укладено договір застави майна №16 від 20 лютого 2008 року, згідно якого заставодавець передав у заставу автомобіль марки FAW CA1011 CARGО, випуску 2007 року, шасі (кузов, рама, коляска) НОМЕР_11, реєстраційний номер НОМЕР_7, синього кольору, тип - фургон малотонажний - В, зареєстрований Івано-Франківським МРВ ДАІ УМВС України 20 лютого 2008 року, погодженою заставною вартістю 33 500,00 грн. (а.с.133-159 т.1).

Відповідно до сальдової відомості за вказаним кредитним договором станом на 10 вересня 2015 року наявна заборгованість у сумі 64 268,24 грн. (а.с.160 т.1). Не погашена вказана сума заборгованості і на день розгляду справи судом.

Крім того, 26 червня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 (позичальник), ОСОБА_7 (поручитель), ОСОБА_8 (поручитель) укладено договір «Автопакет» №915/МК. Предметом даного договору є кредит у сумі 13 400,00 доларів США на придбання автотранспортного засобу.

В забезпечення виконання зобов'язань по цьому договору, які полягають у поверненні кредиту, сплаті відсотків за користуванням кредитом, комісії, сплати неустойки (штрафу, пені) та інших витрат банк уклав з відповідачем договір застави автомобіля OPEL VEСKTRA, 2004 року, реєстраційний номер НОМЕР_1, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_8, заставною вартістю 92 970,00 грн. (а.с.161-165 т.1).

Встановлено, що за період з 26 червня 2008 року до 01 січня 2015 року ОСОБА_3 сплачено 20 097,53 доларів США кредиту, заборгованість перед банком погашено (а.с.166 т.1). При цьому, додатками № 1,2,3 та відповідними квитанціями підтверджується, що після розірвання шлюбу відповідачем 13.11.2013 року самостійно внесено на погашення заборгованості 8 476,77 доларів США, що еквівалентно 67 754,82 грн. Решту коштів в сумі 11 620,76 доларів США (20 097,53 - 8476,77) внесено в період шлюбу (а.с.168- 176 т.1).

Також, як вбачається із матеріалів справи 4 серпня 2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №196 К, згідно якого кредитор надав боржнику кредит в сумі 10 700,00 доларів США на придбання автомобіля марки PEUGEOT BOXER, 1999 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4. Вказаний автомобіль знаходився в заставі банку згідно відповідного договору, при цьому сторони обумовили його заставну вартість в сумі 57 424,00 грн. Випискою із рахунку боржника ОСОБА_3 підтверджується, що заборгованість по кредиту погашена (а.с. 177-184, 232-239 т.1).

Доводи відповідача та його представника про те, що в зв'язку із невиконанням боржником зобов'язань за цим договором вказаний автомобіль було конфісковано та 10.10.2012 року реалізовано дядькові позивача ОСОБА_9 за 53 000,00 грн., а отже він не може бути предметом поділу між подружжям, є надуманими та не заслуговують на увагу. При цьому квитанції (а.с. 185 т.1), на які вони посилались, цих обставин з достовірністю не підтверджують.

Крім того, згідно повідомлення Управління Державтоінспекції УМВС в Івано-Франківській області від 28 квітня 2015 року №16/1406 автомобіль марки PEUGEOT BOXER, д.н.з НОМЕР_4 19 вересня 2013 року знято з обліку (а.с.72 т.1).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 01.10.2013 року № НОМЕР_13 власником цього автомобіля, реєстраційний № якого змінено на НОМЕР_12, є ОСОБА_10 (а.с.185 т.1). Як вбачається із довідки-рахунку серія ААВ №599684 від 19.09.2013 року транспортний засіб відчужено за 18 000,00 грн. (а.с. 225 т.1).

За таких обставин в період спільного проживання у шлюбі сторонами придбано у спільну сумісну власність чотири автомобілі. Два із них підлягає поділу, по двох відчужених транспортних засобах врахуванню підлягає вартість цих автомобілів на момент відчуження.

Визначаючи вартість спірних автомобілів та обираючи спосіб поділу майна, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про право на шлюб, розірвання шлюбу та визнання його недійсним та поділ майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Враховуючи, що подружжям не досягнуто згоди про вартість майна та з метою всебічного і повного з'ясування обставин справи за клопотанням представника ОСОБА_2 ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 05 листопада 2015 року у справі призначено судову автотоварознавчу експертизу.

Відповідно до експертного висновку №121115-1-1 судової автотоварознавчої експертизи від 26 листопада 2015 року середня ринкова вартість автомобіля марки FAW CA1011 CARGO, 2007 року випуску, синього кольору, № кузова НОМЕР_14, д.н.з НОМЕР_3 станом на 19 вересня 2013 року складає 23 875,40 грн. (а.с.4-9 т.2).

Однак, враховуючи, що відповідачем після припинення ведення сторонами спільного господарства за особисті кошти погашено заборгованість за кредитом у сумі 10 791,08 грн., вартість вказаного автомобіля на час розгляду справи становить 13 084,32 грн., а відповідно 1/2 частина - 6 542,16 грн. (а.с. 55-58, 127 т.1).

Експертним висновком №121115-1-2 судової автотоварознавчої експертизи від 26 листопада 2015 року середню ринкову вартість автомобіля марки PEUGEOT BOXER, 1999 року випуску, зеленого кольору, № кузова НОМЕР_15, № двигуна НОМЕР_16, д.н.з. НОМЕР_4 станом на 19 вересня 2013 року визначено в розмірі 36 471,26 грн. (а.с.10-15 т.2). Відповідно вартість1/2 частини сторін становить - 18 235,63 грн.

Водночас зважаючи на те, що продаж цих автомобілів здійснено відповідачем в ході розгляду судом справи про розірвання шлюбу між сторонами, з них - автомобіль марки FAW CA1011 CARGO, 2007 року випуску, д.н.з НОМЕР_17 - своєму братові ОСОБА_6 колегією суддів критично оцінено довідки - рахунки від 19 вересня 2013 року щодо вартості продажу автомобілів відповідно за 18 000,00 та 9 000,00 грн. (а.с. 225,226 т.1).

Згідно із експертним висновком №121115-1-3 судової автотоварознавчої експертизи від 4 грудня 2015 року середня ринкова вартість автомобіля марки FAW CA1011 CARGО, 2007 року випуску, синього кольору, № кузова НОМЕР_18, № двигуна НОМЕР_19, д.н.з. НОМЕР_2 станом на день проведення експертизи 04.12.2015 року становить 53 508,50 грн. (а.с.16-21 т.2). А отже, частка сторін складає по 26 754,25 грн.

Що стосується визначення вартості автомобіля марки OPEL VECTRA, то колегія суддів враховує наступне.

Як вбачається зі змісту експертного висновку №121115-1-4 судової автотоварознавчої експертизи від 10 грудня 2015 року дійсна ринкова вартість представленого до дослідження автомобіля марки OPEL VECTRA, 2004 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_8, № двигуна НОМЕР_20, д.н.з. НОМЕР_9 з урахуванням особливостей його стану, визначених на момент обстеження 08.12.2015 року в цінах на момент проведення експертизи 10.12.2015 року складає 59 150,48 грн. (а.с.22-49 т.2).

Разом з тим, законодавство України не надає висновку судового експерта статусу документа, який мав би обов'язковий характер чи породжував права і обов'язки в певного суб'єкта чи кола суб'єктів. Згідно з ч.ч.6,7 ст.147 ЦПК висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими ст.212 цього Кодексу.

Отже, висновок експерта не має переваг перед іншими засобами доказування, він також підлягає дослідженню й перевірці, а фактичні дані, що містяться в ньому, оцінюються судом за загальними правилами.

Зі змісту висновку експерта вбачається, що середня ціна продажу оцінюваного автомобіля становить 157 054,40 грн. В той же час, визначаючи дійсну ринкову вартість автомобіля експертом враховано особливості його стану. Зокрема, експертом зазначено, що на момент обстеження у транспортному засобі відсутні такі складові: всі чотири колеса з дисками, акумуляторна батарея, обидва дзеркала заднього виду на передніх дверях, передній та задній бампер, обидві передні фари, обидві задні фари, ущільнювач кришки багажника, внутрішнє облицювання кришки багажника, внутрішні облицювання всіх чотирьох дверей з ручками відкривання блоками управління автоматичного відкривання склопідйомників передніх дверей та ручками механічного склопідйомника задніх дверей, відсутня частина заднього сидіння, капот, решітка радіатора, відсутні щітки та важелі очисника вітрового скла. Також вказано, що візуальним обстеженням на кузові досліджуваного автомобіля не виявлено слідів, ознак минулих аварійних чи інших пошкоджень та проведених відновлювальних ремонтів, ремонтних фарбувань, інформативних ознак залишкового перекосу. З можливих дефектів-недоліків, на досліджуваному автомобілі виявлено лише наявне пошкодження вітрового скла автомобіля у вигляді незначної тріщини в нижньому правому куті та скола в середній частині (а.с. 26 т.2).

Будучи допитана в ході розгляду справи апеляційним судом в якості свідка ОСОБА_2 ствердила про експлуатацію відповідачем вказаного автомобіля безпосередньо до проведення експертизи, використання його для зустрічей із їхньою неповнолітньою дочкою.

Обставин щодо несправності цього автомобіля до проведення експертизи не зазначала і представник відповідача. Крім того, як пояснив ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційного суду, автомобіль був розукомплектований ним перед проведенням експертизи у зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою, а також необхідністю проведення чистки сидінь та обшивки дверей. Після проведення цих робіт автомобіль ним експлуатується та використовується в необхідних цілях.

Як передбачено ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 60 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Однак, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження цих обставин відповідачем суду не подано.

Приймаючи до уваги вищенаведене колегія суддів вважає, що при поділі майна подружжя слід приймати до уваги за дійсну саме середню ринкову вартість автомобіля OPEL VECTRA, визначену експертом із застосуванням відповідного коефіцієнта ринку регіону (1,03), що становить 157 054,40 грн. (а.с.28 т.2).

Враховуючи погашення ОСОБА_3 67 754,82 грн. заборгованості за кредитом на придбання цього транспортного засобу після припинення ведення спільного господарства та розірвання шлюбу частка подружжя в цьому майні становить 89 299, 58 грн. (157 054,40 грн. - 67 754,82 грн.). Відповідно частка позивача складає 44 649,79 грн. (89 299, 58 грн. : 2).

З огляду на вищевикладені обставини, беручи до уваги інтереси кожного із сторін колегія суддів приходить до переконання, що спільне сумісне майно подружжя загальною вартістю 192 363,66 грн. (13 084,32 грн. + 36 471,26 грн. + 53 508,50 грн. + 89 299,58 грн. ) підлягає розподілу між ними таким чином.

Відповідачу ОСОБА_3 у власність слід виділити автомобіль марки OPEL VECTRA, 2004 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_8, № двигуна НОМЕР_20, д.н.з. НОМЕР_9, дійсною ринковою вартістю 157 054,40 грн. та автомобіль марки FAW CA1011 CARGО, 2007 року випуску, синього кольору, № кузова НОМЕР_18, № двигуна НОМЕР_19, д.н.з. НОМЕР_7, середньою ринковою вартістю 53 508,50 грн. Відповідно стягнути з нього на користь ОСОБА_2 69 427,58 грн. (6 542,16 грн. + 18 235,63 грн. + 44 649,79 грн.), що становить 1/2 частку спільного сумісного майна подружжя.

Разом з тим, колегія суддів не вбачає підстав для поділу боргу ОСОБА_3 у сумі 64 268,24 грн. на придбання в шлюбі за кредитні кошти автомобіля марки FAW CA 1011 CARGО, випуску 2007 року, реєстраційний номер НОМЕР_7, за кредитним договором №340-006 від 20 лютого 2008 року, як спільного боргу подружжя. При цьому виходить з того, що за час шлюбу кредит сторонами не погашався. Також ніхто із них до винесення рішення жодних коштів кредитору не вносив. А тому в даному випадку має місце особисте договірне зобов'язання ОСОБА_3 перед АКБ СР «Укрсоцбанк» погасити цей борг. Відтак, такий борг не пов'язується з поділом спільного сумісного майна.

Також не можуть бути прийняті до уваги доводи позивача та її представника щодо застосування при оцінці вартості спільного сумісного майна подружжя індексу інфляції, оскільки такі є надуманими. Аналогічно не спроможними є їхні посилання щодо виділу в натурі позивачу автомобіля марки OPEL VECTRA, оскільки частка відповідача з врахуванням погашення ним за власні кошти боргу на придбання цього транспортного засобу є значно більшою, ніж частка ОСОБА_2

Критично колегія суддів також оцінює пояснення відповідача та його представника щодо придбання спірних автомобілів за отримані в позику від його матері кошти, погашення частини боргу по кредитах за рахунок коштів від реалізації інших машин, використання частини цих коштів в інтересах сім'ї та цілковите знищення внаслідок пожежі автомобіля марки FAW CA1011 CARGО, 2007 року випуску, синього кольору, № кузова НОМЕР_18, № двигуна НОМЕР_19, д.н.з. НОМЕР_7. Такі їхні доводи є голослівними та не підтверджуються будь-якими належними та допустимими доказами, а в силу вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вирішуючи даний спір суд першої інстанції на порушення статей 212, 214 ЦПК України на зазначені вимоги закону уваги не звернув, не встановив, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; у достатньому обсязі не визначився щодо характеру спірних правовідносин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права рішення, що призвело до неправильного вирішення справи, не може залишатися в силі і підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Розподіл судових витрат на сторін слід покласти відповідно до ст. 88 ЦПК України. Зокрема, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню 2641,40 грн. понесених судових витрат, що підтверджується документально.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313-314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 27 липня 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_3 право власності на автомобіль марки OPEL VECTRA, 2004 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_8, № двигуна НОМЕР_20, д.н.з. НОМЕР_9, дійсною ринковою вартістю 157 054,40 грн. та автомобіль марки FAW CA1011 CARGО, 2007 року випуску, синього кольору, № кузова НОМЕР_18, № двигуна НОМЕР_19, д.н.з. НОМЕР_7, середньою ринковою вартістю 53 508,50 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 69 427,58 грн., що становить 1/2 частку спільного сумісного майна подружжя.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 2641,40 грн. понесених судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: О.В. Пнівчук

В.М. Соколовський