Справа №642/36/16
Провадження №2/642/1192/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2016 року Ленінський районний суд м. Харкова

у складі:

головуючого судді Скляренка С.О.,

при секретарі Антоненко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини та додаткових витрат на навчання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, уточнивши її в подальшому, в якій просять суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 (НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь позивача ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. на календарний місяць (щомісячно), починаючи з 10.05.2015 року до закінчення навчання; стягнути разово з відповідача ОСОБА_3 (НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь позивача ОСОБА_2 1/2 частину її додаткових витрат на навчання сина у розмірі 12320 грн.

В обґрунтування уточнених позовних вимог позивачі зазначили, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 31 серпня 1996 року (актовий запис № 1146), що підтверджується свідоцтвом про одруження серії ВЛ № 040168 від 31.08.1996 року, яке видане Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану. Під час укладення шлюбу ОСОБА_2 обрано прізвище чоловіка Мінасян. У шлюбі 10 травня 1997 року народилася спільна дитина подружжя - син ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про його народження серії І-ВЛ № 058079, котре видане 05 серпня 1997 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова. У вересні 2013 року між подружжям фактично припинені сімейні відносини. Рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 01.09.2014 року шлюб між ними розірвано, рішення набрало законної сили. З січня 2014 року син проживає разом із матір'ю та перебуває на її утриманні. З травня 2014 року відповідач припинив надавати гроші на утримання сина. Домовленості між позивачкою і відповідачем про участь останнього в утриманні дитини не досягнуто, участь в її утриманні та вихованні відповідач не бере. Судовою колегією апеляційного суду Харківської області 11 червня 2015 року ухвалено рішення, яким рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 13 листопада 2014 року змінено, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, до його повноліття аліменти у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 24 вересня 2014 року та 1760 грн. додаткових витрат на навчання дитини, рішення набрало законної сили і на цей час воно звернуто до примусового виконання. Відповідач ОСОБА_3 дане рішення не виконав, а тому має борг перед ОСОБА_2 у розмірі 7555,91 грн. несплачених аліментів і 1760 грн. додаткових витрат на навчання дитини за перший семестр його навчання. 10.05.2015 року дитина досягла повноліття, є студентом денної форми навчання будівельного факультету Харківського національного університету міського господарства імені ОСОБА_4 з 01.09.2014 року по 30.06.2018 року. Вартість навчання за один семестр становить 3520,00 грн. Матір'ю дитини оплачені три семестри навчання, за один із яких з відповідача стягнуто 1760 грн. Таким чином з відповідача підлягають стягненню 1760 х 2 = 3520 грн. фактично оплаченого навчання сина у ВНЗ у другому і третьому семестрах, а також майбутні платежі за решту п'ять семестрів навчання, себто: 1760 х 5 = 8800 грн., а всього 12320 грн. За рішенням апеляційного суду Харківської області від 11.06.2015 року з відповідача на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. на календарний місяць на утримання сина ОСОБА_1 З 10.05.2015 року з відповідача підлягають стягненню аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. на календарний місяць на утримання повнолітнього сина ОСОБА_1, так як він є студентом ВНЗ денної форми навчання, до закінчення цього навчання. Інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків відповідач не має, стягнення за виконавчими документами з нього не справляються. Оскільки відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі або неофіційно (у конверті), то аліменти на утримання його повнолітнього сина ОСОБА_5 мають бути стягнуті з нього у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 (однієї тисячі) гривень на календарний місяць. На підставі договору від 12.08.2014 року № ХА-14-16-49 про навчання, підготовку, підвищення кваліфікації або про надання додаткових освітніх послуг стосовно ОСОБА_1 останній став студентом першого курсу Харківського національного університету міського господарства імені ОСОБА_4, де й продовжує навчатися.

В судове засідання позивачі не зявилися, надали суду заяви з проханням розглядати справу у їх відсутності, зазначили, що позов підтримують, просять його задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав, прохав їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Представник відповідача ОСОБА_7 в судовому засіданні проти задоволення первинних та уточнених позовних вимог заперечував, посилаючись на доводи, викладені в письмових запереченнях, прохав стягнути з позивачів в рівних частках на користь відповідача ОСОБА_3 понесені ним судові витрати у розмірі 3000 грн., які складаються з витрат, повязаних з оплатою правової допомоги адвоката.

Суд, вислухавши думку сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до висновку щодо наявності підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

31 серпня 1996 року (актовий запис № 1146) ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ВЛ № 040168 від 31.08.1996 року, яке видане Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану.

Згідно свідоцтва про народження серії І-ВЛ №058079 ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.

ОСОБА_1 мешкає разом з матірю, знаходиться на її утриманні.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 01 вересня 2014 року шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_3, зареєстрований 31 серпня 1996 року Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану, розірвано.

ОСОБА_1 є студентом денної форми навчання будівельного факультету Харківського національного університету міського господарства імені ОСОБА_4 з 01.09.2014 року по 30.06.2018 року, що підтверджується довідкою №578 від 04.09.2014 року, №331 від 20.10.2015 року.

З договору від 12.08.2014 року № ХА-14-16-49 про навчання, підготовку, підвищення кваліфікації або про надання додаткових освітніх послуг стосовно ОСОБА_1, вбачається, що загальна вартість освітньої послуги становить 28160 грн., вартість за навчальний рік становить 7040 грн.

Відповідно до квитанції № 12382037 від 14 серпня 2014 року, №13245645 від 19.02.2015 року, №14324442 від 22.09.2015 ОСОБА_1 через ОСОБА_2 сплачено на рахунок Університету по 3520,00 грн. за навчання.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та частини додатковий витрат на її навчання були задоволені частково, вирішено: стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_1 розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 24.09.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Судовою колегією апеляційного суду Харківської області 11 червня 2015 року ухвалено рішення, яким рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 13 листопада 2014 року змінено, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, до його повноліття аліменти у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 24 вересня 2014 року та 1760 грн. додаткових витрат на навчання дитини, рішення набрало законної сили, однак на даний час не звернуто до виконання.

Згідно розрахунку старшого державного виконавця Ленінського ВДВС ХМУЮ станом на 26.11.2015 року відповідач має заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_3Е у розмірі 5772,18 грн., яка не заперечується відповідачем, про що зазначено у письмових запереченнях проти позову.

Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст.183 СК України).

Відповідно ст.198 СК України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звертання до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно виписки з історії хвороби інституту неврології, психіатрії та наркології НАМН України ОСОБА_3 страждає на розсіяний склероз, вторинно - прогредиєнтним типом течії, з нижнім парапапезом, мозжечково-атактичним синдромом, сфинктерними порушеннями.

Відповідно до довідки до акту МСЕК від 15.01.2016 року серії 10 ААВ номер 658577 відповідачу ОСОБА_3 встановлена друга група інвалідності за загальним захворюванням на строк до 01 лютого 2016 року та протипоказана важка фізична праця.

Відповідач є пенсіонером, отримує пенсію по інвалідності ІІ групи (загальне захворювання), що підтверджується пенсійним посвідченням № серія ААІ №186731, перебуває на обліку в управлінні ПФУ в Жовтневому районі м. Харкова.

Згідно з довідки Західної ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів Харківській області від 19.03.2015 року ОСОБА_3 за період з 01.07.2014 року по 31.12.2014 року даних про доходи ЦБД ДРФО немає.

З договору купівлі-продажу прав та обовязків власника (частки статутного капіталу) ПП «МОДУЛОР-СЕРВІС» від 08.06.2015 року вбачається, що відповідач як власник 100% статутного капіталу вказаного підприємства продав ОСОБА_9 частку підприємства у розмірі 100%, вийшов зі складу учасників, а ОСОБА_9 вступив на посаду директора.

Згідно довідки УПФУ в Жовтневому районі м. Харкова від 19 серпня 2015 року, ОСОБА_3 отримував пенсію як інвалід другої групи з січня 2015 року по липень 2015 року у розмірі 949,00 грн., а з серпня 2015 року по листопад 2015 року - по 1074,00 грн. на місяць.

Згідно довідки УПФУ в Жовтневому районі м. Харкова від 27 травня 2016 року, ОСОБА_3 отримав пенсію як інвалід другої групи з грудня 2015 року по квітень 2016 року у розмірі 1074,00 грн., а за травень 2016 року - 1130,00 грн.

В позовній заяві позивач зазначала, що аліменти необхідно стягнути у твердій грошовій сумі 1000 грн. на місяць, починаючи з 10.05.2015 року досягнення ОСОБА_1 повноліття, оскільки відповідач має нерегулярний дохід.

Відповідно до роз'яснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України.

За таких обставин, враховуючи, що судом встановлено наявність у відповідача постійного доходу пенсії та її розмір, а позивачем не обґрунтовано та не надано доказів щодо наявності у відповідності до ч. 1 ст. 184 СК України інших обставин, що мають істотне значення для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, суд вважає, що аліменти на утримання дитини необхідно присудити у частці від заробітку (доходу) відповідача, визначивши аліменти з ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 січня 2016 року, і до моменту закінчення навчання у Харківському національному університеті міського господарства ім.. ОСОБА_4 по 30.06.2018 року, що відповідатиме рівню матеріального становища відповідача.

Стосовно заявленої позивачами вимоги про стягнення аліментів з 10.05.2015 року суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Стягнення аліментів за час, що передує пред'явленню позову, є можливим у порядку виключення лише за наявності наступних умов: до моменту звернення з позовом до суду аліменти не стягувались; особа, яка вимагає аліментів, приймала заходи щодо одержання аліментів, але вони не були одержані у результаті ухилення особи, зобов'язаної сплачувати аліменти (відповідача), від їх сплати.

Таким чином, ухилення від сплати аліментів є винною протиправною поведінкою, тобто це свідоме невиконання своїх обов'язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто або через суд з вимогою про сплату грошової суми, необхідної для утримання дитини. У такому випадку суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Присудження аліментів за минулий час являється правом, а не обов'язком суду, з позовом до якого звернувся позивач. Суд, виходячи із конкретних обставин справи, проаналізувавши усі надані докази, може присудити аліменти на утримання дитини за минулий час, у межах трирічного строку, або відмовити у задоволенні таких позовних вимог.

Таким чином, суд відмовляє в частині задоволення позовних вимог про стягнення аліментів з 10.05.2015 року в звязку з їх недоведеністю.

Стосовно заявленої позивачами вимоги про стягнення з відповідача разово 1/2 частини додаткових витрат на навчання сина у Харківському національному університеті міського господарства ім.. ОСОБА_4 у розмірі фактично оплаченого навчання сина у ВНЗ у другому і третьому семестрах, а також майбутні платежі за решту п'ять семестрів навчання, тобто: 1760 х 5 = 8800 грн., а всього - 12320 грн., суд зазначає наступне.

Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати.

Позивачами надано докази сплати за 1-3 семестри навчання ОСОБА_1 у Харківському національному університеті міського господарства ім.. ОСОБА_4 по 3520 грн. кожен.

Вищезазначеним рішенням апеляційного суду Харківської області 11 червня 2015 року рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 13 листопада 2014 року в частині стягнення з відповідача 1760 грн. додаткових витрат на навчання дитини (1/2 частина вартості освітньої послуги за1 семестр) залишено без змін, рішення набрало законної сили.

На час розгляду справи позивачами надані докази сплати за 2-3 семестри навчання ОСОБА_1, тобто 3520 грн. х 2 семестри = 7040 грн.

У п. «а» ч. 1 ст. 29 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зазначено, що держава погоджується щодо того, що освіта дитини має бути спрямована на розвиток особи, талантів, розумових і фізичних здібностей дитини в найповнішому обсязі.

Законом України «Про освіту» визначено, що метою освіти є всебічний розвиток людини як особистості та найвищої цінності суспільства, розвиток її талантів, розумових і фізичних здібностей, виховання високих моральних якостей, формування громадян, здатних до свідомого суспільного вибору, збагачення на цій основі інтелектуального, творчого, культурного потенціалу народу, підвищення освітнього рівня народу, забезпечення народного господарства кваліфікованими фахівцями.

Здобуття дитиною фаху за спеціальністю навчання є розвитком її здібностей та той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів, зобовязаний брати участь в витратах, понесених позивачем.

Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність вимоги позивачів про стягнення з відповідач додаткових витрат на навчання, однак в межах їх фактичного понесення, тобто ? частина вартості освітньої послуги за 2-3 семестри у розмір 3520 грн. разово.

Враховуючи наведені правові норми та надані докази, оцінюючи їх в сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Згідно зі ст. 217 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць.

В силу ст. 367 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 217, 218, 367 ЦПК України, ст.ст. 185, 191, 198, 199 СК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини та додаткових витрат на навчання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі ? частини усіх видів доходів щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 січня 2016 року, і до моменту закінчення навчання у Харківському національному університеті міського господарства ім.. ОСОБА_4 по 30.06.2018 року.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, ? частину витрат на навчання сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, у Харківському національному університеті міського господарства ім.. ОСОБА_4, за 2 та 3 семестри навчання - у розмірі 3520 (три тисячі пятсот двадцять) грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, судовий збір в доход держави у розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) грн.. 20 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя С.О. Скляренко