Справа № 381/5389/14-ц Головуючий у І інстанції Бутенко В. О.
Провадження № 22-ц/780/2328/16 Доповідач у 2 інстанції Даценко Л. М.
Категорія 26 14.04.2016
УХВАЛА

Іменем України

14 квітня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Даценко Л.М.,

суддів Білоконь О.В., Касьяненко Л.І.,

при секретарі Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановила:

У жовтні 2014 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі ПАТ КБ "ПриватБанк") звернулося до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 18 квітня 2006 року між сторонами укладений договір №б/н, згідно умов якого позивач надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. В порушення умов договору відповідачка свої зобов'язання не виконала, у зв'язку з чим станом на 30 вересня 2014 року має заборгованість у розмірі 65228,04 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом у розмірі 14615,10 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом у розмірі 47030,65 грн., штраф (фіксована частина) у розмірі 500 грн. та штраф (процентна складова) у розмірі 3082,29 грн.

Позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість у розмірі 65228,04 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом у розмірі 14615,10 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом у розмірі 47030,65 грн., штраф (фіксована частина) у розмірі 500 грн., штраф (процентна складова) у розмірі 3082,29 грн. та судовий збір у розмірі 652,28 грн.

Заочним рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2014 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 18 квітня 2006 року у розмірі 65228,04 грн. та судовий збір у розмірі 652,28 грн.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить заочне рішення суду першої інстанції від 18.12.2014 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права, яке полягає в тому, що суд розглянув справу у її відсутність, тому вона через не отримання судових повісток була позбавлена права надати суду докази та заперечення, які мають істотне значення для вирішення справи, що призвело до прийняття судом неправильного рішення.

Крім того, суд, задовольняючи позов, не звернув уваги на те, що позивач пропустив загальну позовну давність строком у три роки без поважних причин, перебіг якого для нього почався після останнього переривання позовної давності 25 вересня 2009 року, а з позовом до суду банк звернувся 5 жовтня 2014 року, тобто через 5 років. Тому суд повинен був самостійно застосувати позовну давність без заяви відповідача у даних спірних правовідносинах.

Також судом порушено процесуальне право в частині розгляду її заяви про перегляд заочного рішення та в частині постановлення ухвали про відмову в такому перегляді, оскільки відповідачка не була присутня в судовому засіданні та не знала про розгляд заяви і жодних судових повісток на свою адресу не отримувала.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 не виконала умов договору.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 18 квітня 2006 року між сторонами укладений договір №б/н, згідно умов якого позивач надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, термін дії картки до 05.09.2009 року. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

В порушення умов договору відповідачка свої зобов'язання не виконала, у зв'язку з чим станом на 30 вересня 2014 року має заборгованість у розмірі 65228,04 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом у розмірі 14615,10 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом у розмірі 47030,65 грн., штраф (фіксована частина) у розмірі 500 грн. та штраф (процентна складова) у розмірі 3082,29 грн.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що з 05 лютого по 27 серпня 2013 року мало місце неодноразове автоматичне безготівкове списання коштів ПАТ КБ "ПриватБанк" із зарплатної картки відповідачки. Дана обставина підтверджується розрахунком заборгованості за договором від 18.04.2006 року. (а. с. 5-7)

З урахуванням наведеного, суд дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд повинен був самостійно застосувати позовну давність без заяви відповідача у даних спірних правовідносинах, не заслуговують на увагу, оскільки згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Крім того, відповідно до частини першої статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи здійснює перевірку і оцінку фактичних обставин справи та їх юридичну кваліфікацію в межах доводів апеляційної скарги, які вже були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Нові матеріально-правові вимоги, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції, не приймаються та не розглядаються судом апеляційної інстанції. Той факт, що сторона не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції у випадках, передбачених законом, може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, а не для вирішення апеляційним судом її заяви про застосування позовної давності.

Оскільки стаття 267 ЦК України є нормою матеріального права, то суд апеляційної інстанції не вправі розглядати заяву про застосування строків позовної давності.

Даний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року у справі № 6-780цс15, який відповідно до вимог ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, та має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що суд розглянув справу та заяву про перегляд заочного рішення у відсутність відповідачки, тому вона через не отримання судових повісток була позбавлена права надати суду докази та заперечення, які мають істотне значення для вирішення справи, що призвело до прийняття судом неправильного рішення, оскільки в суді апеляційної інстанції відповідачка здійснила своє право надати суду докази та заперечення.

Крім того, зазначені порушення норм процесуального права не є підставами, передбаченими ст. 309 ЦПК України, для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді