Справа № 194/1376/15-ц
Провадження№2/194/46/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2016 року м. Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Пономаренко І.П.

за участю: секретаря судового засідання Сафонової А.Г.

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд, -

В С Т А Н О В И В :

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 27 травня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 7085, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 19094 грн. 59 коп. на термін до 27 травня 2013 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Стверджує, що в порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконує, тому позичальник вимушений звернутися до суду з відповідною позовною заявою. У звязку з чим ПАТ КБ Приватбанк просить стягнути з відповідача заборгованість по зазначеному договору в сумі 30444 грн. 86 коп., що утворилася станом на 13 травня 2015 року та яка складається з: - 9967 грн. 30 коп. - заборгованості за кредитом; - 11434 грн. 79 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом; - 7354 грн. 92 коп. - пені за несвоєчасне виконання зобовязань; - штрафів відповідно до умов договору в сумі: 250 грн. (фіксована частина) та 1437 грн. 85 коп. (процентна складова), а також понесені судові витрати по справі.

Представник позивача надав до суду письмову заяву, згідно якої позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав з тих підстав, що мається рішення Тернівського міського суду від 14 лютого 2012 року, за яким вже стягнуто заборгованість за кредитним договором № 7085 від 27 травня 2008 року, тому просив в задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд, вислухавши в судовому засіданні пояснення представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст.526, 610 Цивільного Кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобовязання визнаються його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно п.п.1, 3 ч.1 ст.611 Цивільного Кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до ст. 625 Цивільного Кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» розяснено, що зобовязання припиняються з підстав, передбачених договором або законом (ч.1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави зокрема, зазначені в статтях 599-601, 604- 609 ЦК України.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

В судовому засіданні встановлено, що 27 травня 2008 року між сторонами було укладено кредитний договір № 7085, відповідно до умов якого позивач ЗАТ КБ Приватбанк надав відповідачеві ОСОБА_2 кредит у розмірі 19094 грн. 60 коп. на придбання обладнання, на строк до 27 травня 2013 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором (а.с. 16-19).

Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2012 року по цивільній справі № 2-835/11 за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанкдо ОСОБА_2, ОСОБА_3, приватного підприємства фірма МИМП, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, яким позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_2, ОСОБА_3, приватного підприємства фірма МИМП, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості було задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк заборгованість за кредитним договором № 7085 від 27.05.2008 року в сумі 13 264 грн. 79 коп. а також понесені по справі судові витрати в сумі 252 грн. 65 коп., а в решті позовних вимог відмовлено.

Зазначене рішення суду набрало законної сили 03 березня 2012 року та на даний час не скасовано.

Таким чином, враховуючи наявність рішення суду, яке набрало законної сили, в даному випадку припиняються правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема, сплата чергових платежів, сплата та нарахування відсотків, комісії та пені. Разом із тим виникає грошове зобовязання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахувань на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену ст. 625 ЦК України.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що вимог про стягнення коштів з підстав, передбачених ст. 625 ЦК України, позивач не заявляв.

Аналогічні правові позиції викладені в ухвалах колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2015 року (провадження № 22-ц/774/6835/15) та від 30 березня 2016 року (провадження № 22-ц/774/1916/16).

З урахуванням наведеного, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого позивачем при зверненні з позовом судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 179, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позовних вимогах публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівський міський суд на протязі десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя: І.П. Пономаренко