Ярмолинецький районний суд Хмельницької області
Справа № 689/1430/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 серпня 2016 року смт. Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області у складі головуючого судді - Мазурчака В.М., народних засідателів Борбуцького О.А., Кушніра С.П.,

за участю:

секретаря судового засідання Лебеденко О.М.,

прокурора Лежніна І.О.,

представника ХОПЛ №1 ОСОБА_1,

особи, стосовно якої подано заяву, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ярмолинці у режимі відеоконференції цивільну справу за заявою головного лікаря Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

встановив:

До суду надійшла заява головного лікаря Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 про госпіталізацію ОСОБА_2 до психіатричного закладу в примусовому порядку.

В судовому засіданні представник лікарні, підтримавши заяву, пояснив, що ОСОБА_2 страждає на важкий психічний розлад. Під час обстеження ОСОБА_2 усвідомленої згоди на госпіталізацію в психіатричний стаціонар не дала у зв'язку з відсутністю критики до власного стану, що обумовлено характером наявного у неї психічного розладу. 29.07.2016 р. хвора була оглянута комісією лікарів-психіатрів ХОПЛ № 1, яка підтвердила обґрунтованість рішення про необхідність госпіталізації хворої та лікування в умовах стаціонару, оскільки хвора становить небезпеку для себе та оточуючих та неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. В подальшому представник лікарні ОСОБА_1 уточнив, що не має доказів того, що ОСОБА_2 неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала відносно своєї госпіталізації до психіатричного закладу, зазначила, що вважає себе здоровою, повідомила, що проживає одна, чоловіка та дітей не має, обслуговує себе самостійно та самостійно без будь-яких проблем задовольняє свої основні життєві потреби, фізичного насильства до оточуючих ніколи не застосовувала та не має подібних намірів. Крім того, ОСОБА_2 суду повідомила, що разом із матір'ю утримують продуктовий магазин, у них постійно стосовно цього магазину виникають конфлікти, наприклад, з приводу націнок на товар, найму того чи іншого продавця.

Прокурор підтримав заяву, просив її задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, та подані докази, оцінивши їх належність, допустимість, як окремо так і взаємний їх зв'язок, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.07.2016 року ОСОБА_2 була доставлена в ХОПЛ №1 швидкою допомогою в супроводі матері. Комісія лікарів-психіатрів, яка оглянула ОСОБА_2 29.07.2016 року, прийшла до висновку про необхідність її госпіталізації у психіатричний стаціонар, оскільки встановлено, що ОСОБА_2 страждає на шизофренію, параноїдної форми, що проявляється у малопродуктивності мовного контакту, наявності розладів мислення за структурою темпом та змістом, неадекватністю емоційних реакцій, імпульсивністю, конфліктністю відносно матері, відсутністю критики до власного стану. Комісія лікарів-психіатрів виявила у ОСОБА_2 тяжкий психічний розлад, внаслідок чого хвора становить небезпеку для себе чи оточуючих та нездатна самостійно задовольняти власні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_2 є її донькою, раніше уже лікувалась в психіатричній лікарні в м. Рівному, після проведеного лікування виписувалась до дому та приймала ліки. У них з дочкою здебільшого виникають конфлікти відносно їхнього спільного бізнесу, а саме, продуктового магазину. ОСОБА_2 фізичного насильства до оточуючих не застосовувала, подібних намірів у неї не було. ОСОБА_2 живе одна та самостійно задовольняє свої життєві потреби. Просила госпіталізувати доньку, оскільки вважає, що їй потрібна медична допомога.

Відповідно до ст. 14 Закону України Про психіатричну допомогу особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Отже, виходячи із змісту вказаної статті, обов'язковими умовами для госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, крім наявності в неї тяжкого психічного розладу, є неможливість її лікування, крім як в стаціонарних умовах, а також вчинення особою чи прояв нею реальних намірів вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможність такою особою самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

В той же час, в ході судового розгляду представником ХОПЛ №1 не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували обставини щодо вчинення ОСОБА_2 чи прояву нею реальних намірів вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих та неспроможності ОСОБА_2 самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Крім того, твердження про те, що ОСОБА_2 конфліктує з оточуючими суперечить твердженню її безпорадності та неможливості самостійно задовольняти основні життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність. Представник заявника у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_2 самостійно задовольняє свої основні життєві потреби. Цю обставину підтвердив і свідок ОСОБА_3

Даний свідок, який був допитаний судом за ініціативи представника Хмельницької обласної психіатричної лікарні №1, категорично заперечив, що ОСОБА_2 вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї самої чи оточуючих, а саме, вона нікого не била і не мала наміру цього робити, не проявляла психологічного тиску на оточуючих, не вчиняла інші дії, які б свідчили про наміри бути небезпечною для оточуючих.

Таким чином, в ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження обставини, викладені в заяві головного лікаря ХОПЛ №1 про госпіталізацію ОСОБА_2 до психіатричного закладу в примусовому порядку, а тому заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 14, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст. 212-215, 279-282 ЦПК України,

вирішив:

В задоволенні заяви головного лікаря Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку ОСОБА_2 - відмовити повністю.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Хмельницької області через Ярмолинецький районний суд Хмельницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 04 серпня 2016 року.

Головуючий - суддя В.М. Мазурчак

Народні засідателі: О.А. Борбуцький

ОСОБА_4