Справа № 360/2789/14-ц Головуючий у І інстанції Додатко В. Д.
Провадження № 22-ц/780/3116/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 01.08.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

01 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Воробйової Н.С., Гуля В.В.,

за участю секретаря - Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Бородянського районного суду Київської області від 11 березня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2014 року публічне акціонерне товариство «ОСОБА_3 Аваль» (далі ПАТ «ОСОБА_3 Аваль») звернулося до суду з указаним позовом, який мотивувало тим, що 11 квітня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_3 Аваль», перейменованого в подальшому на ПАТ «ОСОБА_3 Аваль», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 223324491, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 35 700 доларів США зі сплатою 13 % річних на строк до 11 квітня 2028 року. Вказує, що відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 08 вересня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 98 991,83 доларів США, що еквівалентно 1 269 283 грн. 45 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 35 354,80 доларів США, що еквівалентно 453 322 грн. 89 коп., в тому числі прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 1 367,70 доларів США, що еквівалентно 17 536,79 грн.; заборгованості за відсотками у розмірі 11 128,88 доларів США, що еквівалентно 145 695 грн. 65 коп., в тому числі прострочена заборгованість за відсотками у розмірі 10 776,30 доларів США, що еквівалентно 138 174 грн. 83 коп. та пеня у розмірі 52 508,15 доларів США, що еквівалентно 673 264 грн. 91 коп. З наведених підстав позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у вказаному вище розмірі.

Заочним рішенням Бородянського районного суду Київської області від 11 березня 2015 року позов ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» в особі Київської регіональної дирекції ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 269 283 грн. 45 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» в позові, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Сторони в судове засідання не з`явилася, про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується даними рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» (а.с.117) та розпискою представника відповідача адвоката ОСОБА_4 (а.с.113).

28 липня 2016 року до апеляційного суду надійшло клопотання від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_4 про відкладення розгляду справи з тих підстав, що він перебуває у щорічній відпустці з 26 липня 2016 року по 18 серпня 2016 року, а ОСОБА_2 з`явитися не може, так як має на утриманні двох неповнолітніх дітей (а.с.115).

Колегія суддів вважає, що вказане клопотання задоволенню не підлягає, оскільки представником відповідача не надано жодних доказів на підтвердження того, що він у період з 26 липня 2016 року по 18 серпня 2016 року перебуває у щорічній відпустці, а тому зазначені причини неявки не можуть бути визнані поважними.

Враховуючи наведене та встановлені ЦПК України строки розгляду апеляційної скарги на рішення суду, колегія суддів з урахуванням ч.2 ст.305 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь судді доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду не в повному обсязі відповідає зазначеним вимогам закону.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 11 квітня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_3 Аваль», перейменованого в подальшому на ПАТ «ОСОБА_3 Аваль», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 223324491, за умовами якого ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 35 700 доларів США зі сплатою 13 % річних на строк до 11 квітня 2028 року.

Відповідно до пункту 2.1 кредитного договору позичальник зобовязався отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту, сплатити проценти за використання кредитом та комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, а також виконати інші обовязки, визначені цим договором.

Пунктом 3.1 кредитного договору передбачено, що позичальник зобовязаний сплачувати кредитору проценти за користування кредитом, розмір яких розраховується на основі процентної ставки в розмірі, визначеному пунктом 1.2.1 договору.

Відповідно до пункту 7.1 кредитного договору позичальник здійснює погашення кредиту та процентів щомісячними ануїтентними платежами в розмірі згідно з графіком погашення кредиту та інших платежів.

Згідно з пунктом 9.1 кредитного договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту позичальником у повному обсязі разом зі сплатою всіх сум, належних до сплати на дату предявлення вимоги, включаючи проценти за кредитом.

Пунктом 16.3 кредитного договору передбачено, що за прострочення виконання будь-яких грошових зобовязань за цим договором позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 1% від простроченої до оплати суми за кожен календарний день прострочення.

У звязку з неналежним виконанням ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором від 11 квітня 2008 року станом на 08 вересня 2014 року утворилась заборгованість, яка згідно з розрахунком позивача становить 98 991,83 доларів США, що еквівалентно 1 269 283 грн. 45 коп. та складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 35 354,80 доларів США, що еквівалентно 453 322 грн. 89 коп., в тому числі прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 1 367,70 доларів США, що еквівалентно 17 536,79 грн.; заборгованості за відсотками у розмірі 11 128,88 доларів США, що еквівалентно 145 695 грн. 65 коп., в тому числі прострочена заборгованість за відсотками у розмірі 10 776,30 доларів США, що еквівалентно 138 174 грн. 83 коп. та пеня у розмірі 52 508,15 доларів США, що еквівалентно 673 264 грн. 91 коп. (а.с.7-9).

Установивши вказані обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором відповідно до положень кредитного договору та ст.ст.526, 1054 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не зазначив підстав для стягнення заборгованості саме на користь Київської регіональної дирекції ПАТ «ОСОБА_3 Аваль», а не ПАТ «ОСОБА_3 Аваль», яке є позивачем по справі, не заслуговують на увагу з таких підстав.

Згідно зі ст.ст. 3, 10, 60, 119, 212-213 ЦПК України позивач сам визначає зміст позовних вимог, викладає обставини, якими обґрунтовуються вимоги, а суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи.

Як вбачається зі змісту позову, ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» просило стягнути заборгованість за кредитним договором від 11 квітня 2008 року у розмірі 98 991,83 доларів США, що еквівалентно 1 269 283 грн. 45 коп. з відповідача ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» в особі Київської регіональної дирекції ПАТ «ОСОБА_3 Аваль», що не свідчить про порушення прав відповідача та не є підставою для відмови у задоволенні позову.

Не заслуговують на увагу і посилання в апеляційній скарзі на те, що ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» пропущено строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до ст.ст.303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Тобто протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого цивільного права чи інтересу судом.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Чинне цивільне законодавство передбачає два види позовної давності - загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Спеціальна позовна давність встановлена законом для окремих видів вимог. Так, спеціальна позовна давність тривалістю в один рік передбачена, зокрема, для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України.

Нормою частини третьої статті 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Тлумачення частини третьої статті 267 ЦК України, положення якої сформульовано із застосуванням слова «лише» (аналог «тільки», «виключно»), та відсутність будь-якого іншого нормативно-правового акта, який би встановлював інше правило застосування позовної давності, дає підстави для твердження про те, що із цього положення випливає безумовний висновок, відповідно до якого за відсутності заяви сторони у спорі позовна давність судом не застосовується.

Тобто цією нормою встановлені суб'єктивні межі застосування позовної давності, зокрема передбачені випадки, до яких позовна давність не застосовується судом у зв'язку з відсутністю відповідної заяви сторони у спорі.

Таким чином, позовна давність як загальна, так і спеціальна є диспозитивною, а не імперативною в застосуванні.

Виходячи з основних засад цивільного права, які характеризуються загальним підходом до певної групи цивільних правовідносин, принципу рівності правового регулювання окремого виду правовідносин і аналізуючи норми розділу V ЦК України «Строки та терміни. Позовна давність» у їх сукупності, слід дійти висновку про поширення норми частини третьої статті 267 ЦК України як на загальну, так і спеціальну позовну давність.

Отже, без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов'язана лише з наявністю про це заяви сторони.

Таким чином, суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність.

Саме такий правовий висновок зробив Верховний Суд України при розгляді справи №6-738цс15 в постанові від 24 червня 2015 року, який згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обовязковим для судів.

Отже, приймаючи до уваги, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, а ОСОБА_2 з заявою про застосування позовної давності до суду першої інстанції не зверталась, хоча про перебування даної справи у провадженні суду була повідомлена, оскільки у матеріалах справи міститься її заява про відкладення розгляду справи (а.с.41), колегія суддів приходить до висновку про те, що ОСОБА_2 мала можливість заявити про застосування позовної давності в суді першої інстанції. Однак відповідач таким правом у суді першої інстанції не скористалася, а відтак апеляційний суд не приймає її доводів про пропуск позивачем строку позовної давності.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з заочним рішенням суду в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 52 508,15 доларів США, виходячи з такого.

Відповідно до пункту 16.3 кредитного договору за прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за цим договором позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 1 % від простроченої до оплати суми за кожен календарний день прострочення. Нарахування пені здійснюється, починаючи з наступного календарного дня після дати, коли відповідне грошове зобов'язання мало бути виконаним і по день виконання позичальником простроченого зобов'язання включно.

Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року (справа № 6-100цс14), яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

У пункті 27 (абз.2) постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам розяснено, що істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

Як зазначалось вище, заборгованість відповідача за кредитом становить 35 354,80 доларів США, в тому числі прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 1 367,70 доларів США; заборгованості за відсотками у розмірі 11 128,88 доларів США, в тому числі прострочена заборгованість за відсотками у розмірі 10 776,30 доларів США, що разом становить 46 483,68 доларів США, а нарахована позивачем пеня складає 52 508,15 доларів США, яка значно перевищує розмір боргу.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_2 періодично частково сплачувала заборгованість по кредиту і відсотках, у звязку з чим виникла прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 1 367,70 доларів США та прострочена заборгованість за відсотками у розмірі 10 776,30 доларів США.

Враховуючи, що розмір пені значно перевищує розмір заборгованості, а також приймаючи до уваги, що ОСОБА_2 частково виконувала зобов'язання за кредитним договором, позивачем не надано доказів наявності негативних наслідків через прострочення відповідачем виконання зобов'язання, та враховуючи, що заборгованість за кредитним договором виникла у травні 2009 року, а з позовом ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» звернулося до суду лише у грудні 2014 року, що призвело до значного збільшення розміру пені, колегія суддів вважає за необхідне зменшити її розмір до розміру простроченої заборгованість за кредитом (1 367,70 доларів США) та простроченої заборгованості за відсотками (10 776,30 доларів США), що разом становить 12 144 доларів США.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що з ОСОБА_2 підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 11 квітня 2008 року у розмірі 58 627,68 доларів США, що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 08 вересня 2014 року становить 751 730 грн. 15 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 35 354,80 доларів США, заборгованості за відсотками у розмірі 11 128,88 доларів США та пені у розмірі 12 144 доларів США.

За таких обставин рішення суду першої інстанції не може бути залишене в силі та підлягає скасуванню на підставі ст.309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» з наведених вище підстав.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір у розмірі 3 654 грн. 00 коп. Оскільки колегія суддів ухвалює нове рішення і частково задовольняє позов ПАТ «ОСОБА_3 Аваль», то понесені позивачем витрати підлягають стягненню з відповідача на його користь пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Бородянського районного суду Київської області від 11 березня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» в особі Київської регіональної дирекції публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» заборгованість за кредитним договором № 223324491 від 11 квітня 2008 року у розмірі 58 627,68 доларів США, що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 08 вересня 2014 року становить 751 730 (сімсот пятдесят одна тисяча сімсот тридцять) грн. 15 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 35 354,80 доларів США, заборгованості за відсотками у розмірі 11 128,88 доларів США та пені у розмірі 12 144 доларів США.

У задоволенні решти позовних вимог публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» в особі Київської регіональної дирекції публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» судовий збір у розмірі 2 164 грн. 07 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді