печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2016 року Печерський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Батрин О.В.

при секретарі Мотрич В.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ПАТ «ОТП банк» Гудзевич І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Публічного акціонерного товариства «ОТП банк», третя особа Публічне акціонерне товариство «Фортуна-Банк», Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про звільнення майна з-під арешту,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2015 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ПАТ «ОТП банк», третя особа ПАТ «Фортуна-Банк», Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про звільнення майна з-під арешту. Позовні вимоги мотивовані тим, що 22 листопада 2010 року між ПАТ «Фортуна-банк» і ТОВ «Досконалий друк, дизайн, дистрибуція» укладено договір про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії № 04кр/77/1437/юр. Цього ж числа між ПАТ «Фортуна-банк» і ОСОБА_6 укладено договір поруки № 04п/77/1437/юр у забезпечення виконання вказаного договору та укладено між ПАТ «Фортуна-банк», ОСОБА_6 та ОСОБА_5 договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округа Шевченко А. В. реєстровий № 3287, предметом іпотеки за яким є: квартира АДРЕСА_1, загальною площею 89,20 м. кв. На вказану квартиру накладено заборону на її відчуження. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 30 вересня 2014 року у справі № 757/1790/14-ц звернуто стягнення на заставлене нерухоме майно, що належить ОСОБА_6 і ОСОБА_5 в межах суми стягнення в загальному розмірі 4 992 930,53 грн. в рахунок погашення відповідної заборгованості на користь ПАТ «Фортуна-Банк» за договором про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії № 04кр/77/1437/юр від 22 листопада 2010 року.

11 березня 2015 року між ПАТ «Фортуна-банк» і позивачем ОСОБА_3 укладено договір відступлення прав вимоги за договором про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії №04кр/77/1437/юр від 22 листопада 2010 року, відповідно до якого ПАТ «Фортуна-банк» відступає, а ОСОБА_3 приймає в повному обсязі право вимоги за відповідним договором. Цього ж дня було укладено договір про відступлення права вимоги за договором поруки №04п/77/1437/юр від 22 листопада 2015 року, а також договір про відступлення прав за договором іпотеки від 22 листопада 2015 року. Згідно з відомостями із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки (індексний номер 19924442 від 11 березня 2015 року) іпотекодержателем за договором іпотеки від 22 листопада 2010 року є позивач ОСОБА_3 Про цесію, листом №394/07 від 13 травня 2015 року, повідомлено боржників ОСОБА_6, ОСОБА_5 і ТОВ «Досконалий друк, дизайн, дистрибуція». Крім того, заявою від 11 листопада 2015 року повідомлено боржнику ОСОБА_6 і ОСОБА_5 у встановлений строк задовольнити безспірні грошові вимоги ОСОБА_3 в обсязі 4 992 930,53 грн. Проте, станом на 30 листопада 2015 року цивільно-правове зобов'язання ОСОБА_6 і ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 не виконано.

У процесі реалізації положень ст. 36-39 Закону України «Про іпотеку» позивач дізнався про наявність постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14 вересня 2015 року (ВП № 48683491; ВП №48683384) посадової особи ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві, якою накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_4 і ОСОБА_5, а також заборонено здійснювати його відчуження в межах суми боргу на користь ПАТ «ОТП банк». Враховуючи, що позивач має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок предмету забезпечення, то арешт заставленого майна з метою його реалізації для задоволення вимог інших стягувачів, які не є заставодержателями, призводить до порушення речового права позивача на чуже майно. У зв'язку з чим, позивач звернувся з цим позовом до суду та просив його задовольнити, звільнивши з-під арешту квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 89,20 м.кв., яка належить ОСОБА_6 і ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14 вересня 2015 року в межах виконавчого провадження (ВП №48683491) і постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14 вересня 2015 року в межах виконавчого провадження (ВП №48683384) посадовою особою відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача ПАТ «ОТП банк» у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надала письмові заперечення. Зазначила, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 16.10.2013р. у цивільній справі № 757/10274/13-ц стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у солідарному порядку на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитними договорами: № МL-009/929/2006 131 399,08 грн.; № СL-009/505/2007 275 177,04 грн.; № МL-009/093/2008 2 991 092,57 грн.; № МL-009/365/2008 2 556 023,38 грн. Постановами від 14.09.2015 року відкриті виконавчі провадження ВП №48683491, ВП №48683384, накладено арешт на майно боржників та оголошено заборону на його відчуження. Позивачем не надано жодних доказів того, що вартість іпотечної квартири є нижчою від розміру заборгованості ТОВ «Досконалий друк, дизайн, дистрибуція», що є порушенням ч. 3, 6 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, позивач не є власником квартири та ним не доведено яким чином накладений арешт на квартиру в порядку виконання рішення суду порушує його права та інтереси.

До судового засідання відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ПАТ «ОТП банк», представники третіх осіб ПАТ «Фортуна-Банк», Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві не з'явились з невідомих причин. Тому, суд розглянув справу у їх відсутність, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача ПАТ «ОТП банк» та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Під час судового розгляду справи встановлено, що 22 листопада 2010 року між ПАТ «Фортуна-банк» і ТОВ «Досконалий друк, дизайн, дистрибуція» укладено договір про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії №04кр/77/1437/юр (а.с. 7-9).

Цього ж дня між ПАТ «Фортуна-банк» і ОСОБА_6 укладено договір поруки № 04п/77/1437/юр, яким забезпечено виконання ТОВ «Досконалий друк, дизайн, дистрибуція» зобов'язання за договором про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії № 04кр/77/1437/юр від 22 листопада 2010 року (а.с. 10) та укладено між ПАТ «Фортуна-банк» і ОСОБА_6, ОСОБА_5 договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округа Шевченко А. В., реєстровий № 3287 (а.с. 11-12).

Відповідно іпотечного договору для забезпечення виконання умов і зобов'язань за кредитним договором від 22 листопада 2010 року № 04кр/77/1437/юр відповідачі ОСОБА_6 і ОСОБА_5, як іпотекодавець передали нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 89,20 м. кв.

22 листопада липня 2010 року накладена заборона на відчуження вказаного майна (реєстровий № 3288-9), про що внесено запис до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за № 10518090.

Отже, відповідно до ст. 14, 23 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над іншими обтяженнями. При цьому, пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації.

Відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право у разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 30 вересня 2014 року у справі № 757/1790/14-ц звернуто стягнення на заставлене іпотечне нерухоме майно, що належить ОСОБА_6 і ОСОБА_5 в межах суми стягнення в загальному розмірі 4 992 930,53 грн. в рахунок погашення відповідної заборгованості ПАТ «Фортуна-банк» за договором про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії № 04кр/77/1437/юр від 22 листопада 2010 року (а.с. 19-21).

Відповідно до п. 12 договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається, в порядку, встановленому ст. 37 або 38 Закону України «Про іпотеку» на власний розсуд іпотекодержателя.

Водночас, 11 березня 2015 року між ПАТ «Фортуна-банк» і позивачем ОСОБА_3 укладено договір відступлення прав вимоги за договором про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії №04кр/77/1437/юр від 22 листопада 2010 року, відповідно до якого ПАТ «Фортуна-банк» відступає, а ОСОБА_3 приймає в повному обсязі право вимоги за відповідним договором (а.с. 13-14).

Цього ж дня було укладено договір про відступлення права вимоги за договором поруки № 04п/77/1437/юр від 22 листопада 2015 року, а також договір про відступлення прав за договором іпотеки від 22 листопада 2015 року (а.с. 15-16) та підписано акт прийняття-передачі прав.

Згідно відомостей із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки (індексний номер 19924442 від 11 березня 2015 року) іпотекодержателем за договором іпотеки від 22 листопада 2010 року (по реєстру № 3287, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округа Шевченко А.B.), є ОСОБА_3

Враховуючи укладені договори відступлення прав вимоги, ОСОБА_3 набув прав та обов'язків кредитора замість ПАТ «Фортуна-банк» до ОСОБА_6 і ОСОБА_5 в межах суми стягнення в загальному розмірі 4 992 930,53 грн. за договором про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії № 04кр/77/1437/юр від 22 листопада 2010 року з правом звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку ст. 37-39 Закону України «Про іпотеку».

Боржників ОСОБА_6, ОСОБА_5 і ТОВ «Досконалий друк, дизайн, дистрибуція» позивач повідомив про цесію листом № 394/07 від 13 травня 2015 року (а.с. 17) та заявою від 11 листопада 2015 року повідомив ОСОБА_6 і ОСОБА_5 про необхідність задоволення безспірних грошових вимог ОСОБА_3 (а.с. 18), котрі на даний час не виконані.

Крім того, судом встановлено, що посадовою особою ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві від 14 вересня 2015 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (ВП № 48683491; ВП № 48683384), якою накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_4 і ОСОБА_5, а також заборонено здійснювати його відчуження в межах суми боргу на користь ПАТ «ОТП банк» (а.с. 29-32), яка за рішенням Печерського районного суду м. Києва від 16.10.2013р. у цивільній справі № 757/10274/13-ц становить за кредитними договорами: № МL-009/929/2006 131 399,08 грн.; № СL-009/505/2007 275 177,04 грн.; № МL-009/093/2008 2 991 092,57 грн.; № МL-009/365/2008 2 556 023,38 грн.

Згідно зі ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку» (ч. 8 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ст. 7, 12, 33 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. У разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Пpo забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно не є чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.

На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом.

Враховуючи вказані норми матеріального права, лише іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки для задоволення своїх вимог про погашення заборгованості за зобов'язаннями, які були забезпечення предметами іпотеки.

Тому, накладення постановами посадової особи ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві від 14 вересня 2015 року арешту на квартиру, яка на момент постановлення цієї ухвали, була передана у встановленому порядку в іпотеку, та збереження цього арешту на час реалізації своїх прав позивачем як іпотекодержателем квартири, визначених ст. 36-38 Закону України «Про іпотеку», зобов'язання за яким були забезпечені предметом іпотеки, порушує права іпотекодержателя на задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки.

Крім того, суд бере до уваги, що відповідно до положень Закону України «Про іпотеку» предмет іпотеки може бути реалізований лише з дозволу іпотекодержателя, а тому збереження арешту до виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 16.10.2013р. у цивільній справі № 757/10274/13-ц, стягувачем за яким є ПАТ «ОТП банк», є недоцільним, оскільки реалізація спірної квартири для виконання цього рішення є неможливою без згоди іпотекодержателя ОСОБА_3

При цьому, посилання представника відповідача на не дотримання позивачем положень ч. 3, 6 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» є безпідставними, оскільки ці положення Закону на вказані правовідносини не поширюються. Тим більше вказаною нормою не передбачено обов'язок іпотекодержателя доводити, що вартість предмету іпотеки є нижчою від розміру кредитної заборгованості. Навпаки зазначається, що стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки в інший спосіб, ніж зняти арешт з майна боржника - квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 89,20 м.кв., яка належить ОСОБА_6 і ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14 вересня 2015 року в межах виконавчого провадження (ВП №48683491) і постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14 вересня 2015 року в межах виконавчого провадження (ВП №48683384) посадовою особою відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, захистити порушене право позивача неможливо.

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, то судовий збір відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає відшкодуванню позивачу кожним з відповідачів в рівних частинах.

На підставі викладеного та керуючись ст. 7, 12, 33, 36-38 Закону України «Про іпотеку», ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 10, 11, 57, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Публічного акціонерного товариства «ОТП банк», третя особа Публічне акціонерне товариство «Фортуна-Банк», Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про звільнення майна з-під арешту - задовольнити.

Звільнити з-під арешту квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 89,20 м.кв., яка належить ОСОБА_6 і ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14 вересня 2015 року в межах виконавчого провадження (ВП №48683491) і постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14 вересня 2015 року в межах виконавчого провадження (ВП №48683384) посадовою особою відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5, Публічного акціонерного товариства «ОТП банк» на користь ОСОБА_3 по 162 грн. 40 коп. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва до Апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В.Батрин