Справа № 667/8761/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року

Херсонський міський суд Херсонської області

у складі: головуючого - судді Ігнатенко О.Й.,

при секретарі - Зваді О.М.,

за участю позивачки - ОСОБА_1,

її представника - адвоката Міхалкова В.С.,

відповідача - ОСОБА_3,

представника служби у справах дітей виконавчого комітету

Корабельної районної у м. Херсоні ради - Котько С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа - служба у справах дітей виконавчого комітету Корабельної ( Комсомольської) районної у м. Херсоні ради, про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що її шлюб з відповідачем було розірвано рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 20.12.2007 року. Після розірвання шлюбу їх спільна дитина - ОСОБА_6 залишилася проживати з позивачкою. Також, позивачка зазначає, що після того, як відповідач почав проживати окремо, він зовсім не приділяє уваги дитині, не піклується про фізичний і духовний розвиток, її навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення. У зв'язку з цим позивачка просила позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно ОСОБА_5, 2006 року народження.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні.

Представник третьої особи в судовому засіданні вважала, що є недоцільним позбавлення батьківських прав відповідача відносно його доньки.

Заслухавши осіб, що приймали участь у справі, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не обґрунтований та не підлягає задоволенню, оскільки, відповідно до ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав ( тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов'язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов'язки.

З свідоцтва про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, вбачається, що її батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_3

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 20.12.2007 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, зареєстрований 02.06.2006 року міським відділом РАЦС м. Херсона, актовий запис № 265 - розірвано. ОСОБА_5 залишилася проживати та проживає до цього часу разом з матір'ю.

З виконавчого листа, виданого 04.07.2011 року вбачається що рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 20.12.2007 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходу щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивачкою подано до суду довідку-розрахунок, з якої вбачається, що заборгованість по аліментах у ОСОБА_3 станом на 01.09.2015 року становила 7 102,90 грн., постанову Комсомольського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області, якою відмовлено у відкритті кримінальної справи відносно ОСОБА_3 за несплату їм аліментів, але відповідно до довідки державного виконавця, за період з 01.09.2015 року по 01.12.2016 року відповідачем сплачено 8 189,80 грн. аліментів на отримання доньки. Таким чином, переплата по аліментах складає 1086,90 грн.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7, яка раніше була сусідкою позивачки, пояснила, що відповідач раніше цікавився життям своєї доньки. Коли ОСОБА_5 було приблизно 7 років ОСОБА_3 приїздив до неї додому та вітав її з Новим роком, коли бачив свідка в місті, він питав як живе його донька. З 2014 року свідок змінила адресу і чи спілкується відповідач зі своєю донькою не знає.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що була викладачем у групі, яку відвідувала ОСОБА_5. На протязі 2011-2013 років ОСОБА_5 по батька не згадувала, які відносини були між батьками не знає.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що зі слів свого сина - відповідача знає, що йому перешкоджають спілкуватися з донькою. Також свідок вказала, що відповідач бачив доньку останній раз, колі ОСОБА_5 було 6 років.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні не заперечував того факту, що відповідач намагався відвідувати доньку в минулому. Але, на даний час у ОСОБА_5 відсутнє бажання на спілкування з батьком.

При цьому, суд критично ставиться до показів свідка ОСОБА_11, оскільки, остання в судовому засіданні вказала, що вона є заінтересованою у вирішенні справи особою.

З листа КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня ім. О.С. Лучанського» № 1.4-1511 від 18.08.2015 року вбачається, що згідно результатів психологічної діагностики на момент обстеження ОСОБА_5 виявлено те, що дівчинка відчуває себе в даній сім'ї гармонійно, членами своєї сім'ї вважає себе та маму, де переважає позитивне відношення, батько на малюнку відсутній, в зв'язку з цим можна припустити, що біологічного батька дівчинка не вважає членом своєї сім'ї, можливо відсутній емоційний зв'язок дівчинки з батьком.

З листа КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня ім. О.С. Лучанського» № 1.4-0242 від 10.02.2016 року вбачається, що з ОСОБА_5 проведено 4 психоаналітичні консультації, спрямовані на прийняття батьківської фігури та рекомендовано психологічні консультації матері та батьку по вихованню дитини, спільне проведення дозвілля матері з донькою, спільне проведення дозвілля батька з донькою, узгодження правил спілкування з дитиною між батьками.

Таким чином, психологом встановлена необхідність спілкування ОСОБА_5 з батьком, зладженої участі обох батьків у її вихованні та доцільність усунення психологічних перешкод для спілкування батька та дитини.

Ствердження відповідача про його бажання спілкуватися з ОСОБА_5, приймати участь у її виховані підтверджується дослідженою в суді заявою до служби у справах дітей, в якій ОСОБА_3 зазначає, що мати дитини не надає йому можливості займатися вихованням доньки і просить надати дозвіл спілкуватися з ОСОБА_5 кожні два дні в тижні.

З висновку Комсомольської районної у м. Херсоні ради № 6-09-36 від 11.02.2016 року вбачається, що виконавчий комітет Комсомольської районної у м. Херсоні ради вважає за недоцільне на даний час позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно його доньки - ОСОБА_5

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що позивачка вже зверталася до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, але рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 06.04.2009 року в задоволенні позову відмовлено, хоча висновком Дніпровської районної у м. Херсоні ради № 2-28/1773 від 12.11.2008 року, орган опіки та піклування вважав за доцільне позбавити ОСОБА_3 батьківських прав.

Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що з боку відповідача мала місце недостатня участь у вихованні доньки, але, поряд з цим, позивачка не довела суду, що спілкування відповідача з дитиною в подальшому може призвести до порушень прав та інтересів останньої, не доведена умова винної поведінки відповідача, що є необхідним для позбавлення особи батьківських прав, немає беззаперечних, об'єктивних доказів про свідоме ігнорування та ухилення ОСОБА_3 від своїх батьківських обов'язків щодо доньки. Також слід зазначити, що сторони по справі характеризуються цілком позитивно, що свідчить з наданих ними характеристик. Щодо відповідача, то відсутні дані про те, що він веде антигоромадський спосіб життя, вживає спиртні та нарктичні засоби, має негативні соціальні зв'язки, що свідчить про відсутність можливостей негативного впливу на дитину.

Крім цього, суд вважає, що певні складні стосунки, які склалися у сторін, впливають на зв'язки батька та дитини, а такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав відповідача, не виправдовує мети забезпечення прав дитини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 180-182 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа - служба у справах дітей виконавчого комітету Корабельної (Комсомольської) районної у м. Херсоні ради про позбавлення батьківських прав - відмовити.

На рішення протягом десяти днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Херсонської області через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя: О.Й. Ігнатенко