ухвала

іменем україни

25 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Леванчука А.О., Фаловської І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4, зацікавлені особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6 про скасування рішення третейського суду, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Генічеського районного суду Херсонської області від 04 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 14 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про скасування рішення третейського суду від 14 серпня 2014 року, яким визнано за ОСОБА_5 право власності на бокс НОМЕР_1 вантажного автопарку в селі Новомихайлівка, Новотроїцького району, Херсонської області.

Посилається на те, що вказаним рішенням порушено його права, оскільки йому як колишньому члену колгоспу «Таврія», який було реорганізовано в КСП «Таврія», було виділено на майновий пай в розмірі 8 087 грн з урахуванням майнових паїв його батьків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 споруду боксу НОМЕР_1 автопарку села Новомихайлівка, Новотроїцького району. Належність майнового паю підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена КСП. Будівля боксу НОМЕР_1 на території автомобільного парку була передана в процесі розпаювання згідно з актом приймання-передачі. Іншого майна він не отримував.

Просив скасувати рішення третейського суду від 14 серпня 2014 року, яким затверджено мирову угоду від 18 січня 2014 року, укладену ОСОБА_6 та ОСОБА_5, за якою прийнято відмову ОСОБА_6 від заявлених позовних вимог до ОСОБА_5, в частині визнання права власності на бокс НОМЕР_1 вантажного автопарку в с. Новомихайлівка, Новотроїцького району, Херсонської області та відмову ОСОБА_5, від заявлених вимог про сплату різниці вартості вказаного майна, 3 % річних, інфляційних втрат та компенсації моральних страждань. Зобов'язано ОСОБА_5, в строк до 01 вересня 2014 року повернути ОСОБА_6 24 000 грн, визнано право власності на бокс НОМЕР_1 вантажного автопарку в с. Новомихайлівка, Новотроїцького району, Херсонської області за ОСОБА_5

Ухвалою Генічеського районного суду Херсонської області від 04 лютого 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 14 березня 2016 року, заяву ОСОБА_4 задоволено.

Скасовано рішення третейського суду від 14.08.2014 року, яким затверджено мирову угоду від 18.01.2014 року, укладену між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, якою прийнято відмову ОСОБА_6 від заявлених позовних вимог до ОСОБА_5 в частині визнання права власності на бокс НОМЕР_1 грузового автопарку в с. Новомихайлівка, Новотроїцького району, Херсонської області та відмову ОСОБА_5 від заявленої вимоги про сплату курсової різниці вартості вказаного майна, 3 % річних та інфляційних втрат та компенсації моральних страждань, зобов'язано ОСОБА_5 в строк до 01.09.2014 року повернути ОСОБА_6 24 000 грн, а також визнано право власності на бокс НОМЕР_1 грузового автопарку в с. Новомихайлівка, Новотроїцького району, Херсонської області за ОСОБА_5.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати судові рішення, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи заяву, суди попередніх інстанцій виходили з того, що ураховуючи положення ст. ст. 55, 64, 124 Конституції України, Закону України «Про третейські суди» та принцип добровільності утворення третейського суду, обов'язковість рішення третейського суду лише для сторін третейської угоди, положення ст. 51 Закону України «Про третейські суди», щодо неможливості оскарження рішення третейського суду (крім випадків, передбачених у ч. 3 цієї статті) поширюється лише на сторони третейської угоди і не може поширюватись на інших осіб, які не є учасниками третейської угоди і третейського розгляду, права та інтереси яких порушено рішенням третейського суду, прийнятим з перевищенням наданих йому повноважень та поза межами його компетенції (ст. 27 Закону України «Про третейські суди).

Рішенням третейського суду за ОСОБА_5 визнано право власності на нерухоме майно, тобто справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону, що є підставою для скасування рішення третейського суду.

Доводи касаційної скарги про те, що ОСОБА_4 пропущено строк для звернення до суду із даною заявою та про те, що він не мав права на оскарження рішення третейського суду, оскільки його права не порушені є необґрунтованими.

Так, про рішення третейського суду від 14 серпня 2014 року, яким за ОСОБА_5 було визнано право власності на бокс НОМЕР_1, було вперше зазначено останнім в апеляційній скарзі поданій ним 28 травня 2015 року на рішення Новотроїцького районного суду від 09 квітня 2015 року ухваленого у справі за позовом ОСОБА_4 до Новомихайлівської сільської ради, Новотроїцького району про визнання за ОСОБА_4 права власності на будівлю гаража, бокс НОМЕР_1, площею 171,5 кв. м, що розташований по АДРЕСА_1.

Оскільки справа за апеляційною скаргою ОСОБА_5, до якої було долучено рішення третейського суду була розглянута апеляційним судом 30 вересня 2015 року, то належним чином завірену копію рішення третейського суду заявник зміг отримати лише після повернення справи до суду першої інстанції 03 листопада 2015 року.

З матеріалів справи, зокрема долучених до неї судових рішень, вбачається, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 існує спір з приводу права власності на нерухоме майно, а тому суди обґрунтовано дійшли до висновку щодо процесуального права ОСОБА_4 на оскарження рішення третейського суду, яким було вирішено питання про його права та обов'язки.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Генічеського районного суду Херсонської області від 04 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 14 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко А.О. Леванчук І.М. Фаловська