Справа № 128/595/14-ц Провадження № 22-ц/772/1429/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 48Доповідач Колос С. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого : Колоса С. С.

суддів : Стеблюк Л. П., Якименко М. М.

секретар судового засідання : Кирилюк Л. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів в порядку поділу спільного майна подружжя за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 10 березня 2016 року,

встановила :

Рішенням Вінницького районного суду від 10 березня 2016 року зазначений позов задоволено .

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя за 1 / 2 вартості легкового автомобіля марки ВАЗ 21154 кошти в сумі 20 900 гривень та за 1 / 2 вартості автомобіля марки DAEWOO LANOS кошти в сумі 28 750 гривень .

Вирішено питання про відшкодування та розподілення судового збору .

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_3 після припинення сумісного проживання без згоди ОСОБА_2 продав зазначені автомобілі, які придбано під час шлюбу є спільною власністю подружжя, а тому підлягають стягненню в порядку компенсації кошти у відповідному розмірі .

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позовних вимогах, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, на неповне з«ясування обставин, що мають значення для справи, на недотримання норм матеріального та порушення норм процесуального законодавства .

Перевіривши законність і обгрунтованість рішення у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_4, які просять скаргу відхилити, а рішення залишити без змін, так як воно є законним та обгрунтованим, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення скарги .

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя .

Згідно з ст.. 69 ч. 1 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу .

Згідно зі ст.. 70 ч. 1 СК України у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено за домовленістю між ними або шлюбним договором .

Задовольняючи позовні вимоги, судом першої інстанції дано належу оцінку наданим по справі доказам та зазначеним вище нормам матеріального закону .

Встановлено, і не заперечується сторонами, що подружжя перебували у шлюбі з 30 липня 2005 року. За час сумісного проживання придбано два автомобілі марки ВАЗ 21154 та DAEWOO LANOS, яким фактично користувався відповідач .

Після припинення спільного проживання ОСОБА_3 без згоди дружини 16 жовтня 2013 року було продано легковий автомобіль марки ВАЗ 21154 за 41 800 гривень ( а. с. 144 149 т. 1 ), а 10 квітня 2014 року легковий автомобіль марки DAEWOO LANOS за 57 500 гривень ( а. с. 150 151 т. 1 ). Зазначені обставини не заперечували учасники .

Враховуючи, що транспортні засоби придбані під час шлюбу, частки дружини та чоловіка є рівними, будь яких інших домовленостей між подружжям не було, суд першої інстанції вірно стягнув з відповідача на користь позивачки 1 / 2 вартості проданих ОСОБА_3, а саме легкового автомобіля марки ВАЗ 21154 кошти в сумі 20 900 гривень та автомобіля марки DAEWOO LANOS кошти в сумі 28 750 гривень .

Твердження викладені у скарзі, що судом порушено правила підсудності безпідставні та не ґрунтуються на законі .

З матеріалів вбачається, що ОСОБА_2 звернулася з позовом до Вінницького районного суду про поділ майна подружжя, а саме земельної ділянки, що розташована в с. Лука Мелешківська Вінницького району та іншого майна, яке є спільною власністю ( а. с. 25 т. 1 ). Відкриваючи провадження у даній справі судом дотримано норми ст.. 114 ч. 1 ЦПК України ( а. с. 9 т. 1 ) .

Відповідно до ст.. 31 ч. 2 ЦПК України позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову .

Як вбачається з заяви, ОСОБА_2 зменшила свої позовні вимоги, а саме відмовилася від розподілу частини майна ( нерухомості та земельної ділянки ), та просила стягнути кошти за належну їй частку грошових коштів від проданих автомобілів. Зазначене вказує на те, що судом правила підсудності не порушено.

З урахуванням зазначеного, доводів про порушення судом норм матеріального і процесуального права, які дають підстави для скасування судового рішення, апеляційна скарга не містить .

Інші доводи також не спростовують правильних висновків суду.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції є правильним і справедливим та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому зміні чи скасуванню не підлягає .

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін .

Керуючись ст.. ст.. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити .

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 10 березня 2016 року - залишити без змін .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення .

Протягом двадцяти днів з часу проголошення на ухвалу може бути подано касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ .

Головуючий С. С. Колос

Судді : Л. П. Стеблюк

ОСОБА_5