Справа № 720/2340/15-ц
Провадження № 2/720/113/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2016 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Ляху Г.О.

при секретарі Бурлака В.С.

з участю позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новоселицької міської ради Чернівецької області, третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача та третьої особи про визнання права власності на спадкове майно та встановлення юридичного факту родинних відносин, посилаючись на те, що 17 вересня 1993 року Новоселицькою міською радою народних депутатів на імя ОСОБА_3 та її сина ОСОБА_4 згідно з розпорядженням органу приватизації Новоселицької міської ради народних депутатів № 5 від 13 вересня 1993 року було видано свідоцтво про право власності на житло, а саме на квартиру № 21, розташованої по вул. 1 Травня, № 8 в м. Новоселиця Чернівецької області. Згідно даного свідоцтва квартира перебувала у спільній сумісній власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4. 21 травня 2007 року померла ОСОБА_3, після смерті якої відкрилася спадщина на 1/2 частку вказаної квартири. Спадщину після її смерті прийняв син спадкодавці ОСОБА_4, як спадкоємець за законом 1 черги. 15 лютого 2015 року ОСОБА_4 помер, після смерті якого відкрилася спадщина на вказану квартиру в цілому. Позивачка своєчасно прийняла спадщину після смерті свого батька як спадкоємець 1 черги за законом. Але оскільки при житті ОСОБА_4 свідоцтво про право власності на квартиру не пройшло процедуру державної реєстрації, вона не може оформити на себе право власності на вказану квартиру через нотаріальну контору. Крім цього, в свідоцтві про народження її батька ОСОБА_4 прізвище його матері зазначена за прізвищем чоловіка ОСОБА_5, а тому нотаріус не зміг встановити родинні відносини між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, оскільки при реєстрації шлюбу ОСОБА_3 отримала прізвище «Цветлюк», але документи на вказане прізвище не переоформила і все життя прожила під своїм дошлюбним прізвищем «Лаптєва». Тому виникла необхідність для вставлення юридичного факту, що померла ОСОБА_3 була матірю померлого ОСОБА_4. Просила суд встановити юридичний факт родини відносин між її бабусею та батьком та визнати за нею право власності на квартиру в порядку спадкування за законом після смерті батька.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, направивши на адресу суду заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу у його відсутності.

Третя особа, будучи належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявилася без поважних для суду причин.

Свідок ОСОБА_6 показала суду, що була знайома з ОСОБА_3, яка перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7. Від шлюбу у них народився син ОСОБА_4, який помер 15 лютого 2015 року.

Аналогічні покази суду дала свідок ОСОБА_8.

Суд, вислухавши пояснення позивачки, її представника, покази свідків та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч.1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України та ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 17 вересня 1993 року Новоселицькою міською радою народних депутатів згідно з розпорядженням органу приватизації Новоселицької міської ради народних депутатів № 5 від 13 вересня 1993 року на праві спільної сумісної власності на імя ОСОБА_3 та члена її сімї - сина ОСОБА_4 було видано свідоцтво про право власності на житло квартиру № 21, розташованої по вул. 1 Травня, № 8 в м. Новоселиця Чернівецької області, в силу чого кожен з них мав у власності рівні долі квартири, тобто по 1/2 частці.

Після смерті 21 травня 2007 року ОСОБА_3 відкрилася спадщина на 1/2 частку вказаної квартири.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадщину після смерті ОСОБА_3 своєчасно прийняв як спадкоємець 1 черги за законом її син ОСОБА_4, який на час відкриття спадщини постійно проживав із спадкодавцем, що підтверджується довідкою Новоселицького КП «Тепломережа» № 3504 від 06 листопада 2015 року.

15 лютого 2015 року ОСОБА_4 помер та після його смерті відкрилася спадщина на вказану квартиру в цілому, а саме на його 1/2 частку та на 1/2 частку яку він успадкував після смерті своєї матері ОСОБА_3.

Рішенням Новоселицького районного суду від 07 травня 2015 року було встановлено факт того, що ОСОБА_4, який помер 15 лютого 2015 року був батьком позивачки ОСОБА_1.

Позивачка своєчасно прийняла спадщину після смерті свого батька, звернувшись із відповідною заявою до нотаріальної контори, протягом шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи.

Однак, у звязку із смертю спадкодавця та зважаючи на те, що свідоцтво про право власності на житло, видане Новоселицькою міською радою народних депутатів 17 вересня 1993 року на квартиру АДРЕСА_1 на імя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не пройшло процедуру державної реєстрації, нотаріальна контора відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Крім цього, матеріалами справи встановлено, що в актовому записі про народження ОСОБА_4 прізвище його матерів зазначено за прізвищем батька ОСОБА_5. Той факт, що померла ОСОБА_5 (дошлюбне ОСОБА_3) К.Ф. була матірю померлого ОСОБА_4 підтверджується актовим записом про її одруження № 30 від 20 червня 1965 року, витягом з актового запису про народження ОСОБА_4 № 3 від 16 вересня 2015 року, показами свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_8 та іншими матеріалами справи.

Зі змісту ст. 256 ЦПК України слідує, що суд розглядає справи про встановлення факту, в тому числі родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до розяснень, викладених у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обовязки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Згідно розяснень, викладених у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд може встановлювати факти родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Враховуючи, що законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту, він має бути встановлений в судовому порядку.

Задоволення вимоги про встановлення юридичного факту має юридичне значення для позивачки. У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених нею та підтверджених документами.

Враховуючи, що позивачка є спадкоємцем за законом 1 черги після смерті свого батька, спадщину прийняла своєчасно, то право власності на квартиру слід визнати за нею, у звязку із чим позов підлягає задоволенню.

Матеріалами спадкової справи після смерті ОСОБА_4 встановлено, що в межах шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини після його смерті заяву про прийняття спадщини подала також його двоюрідна сестра третя особа по справі ОСОБА_2.

Разом з тим, враховуючи черговість спадкування за законом, яка визначена у ст. 1258 ЦК України, право на спадкування після смерті ОСОБА_4 одержує позивачка, яка є спадкоємцем 1 черги, до якої ОСОБА_2 не належить.

На підставі ст.ст. 1223, 1258, 1261, 1267, 1268, 1270 ЦК України, суд керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208-218, 234, 256-259 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Встановити юридичний факт того, що ОСОБА_3, яка померла 21 травня 2007 року була матірю ОСОБА_4, який помер 15 лютого 2015 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на квартиру АДРЕСА_2, в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_4.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Новоселицький райсуд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: