Справа № 712/784/16-ц
Провадження № 2/712/711/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2016 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді - Троян Т.Є.

при секретарі - Шмагайло Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 28 січня 2016 року звернувся з позовом до відповідача Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності про поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Зазначав, що його звільнення з посади завідувача Уманських міських курсів цивільної оборони навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Черкаської області Черкаської обласної державної адміністрації, яке проведено згідно наказу №152 від 31.12.2015 року з формулюванням у зв'язку із закінченням строку дії контракту за п.2.ст.36 КЗпП України не відповідає чинному законодавству, оскільки проведено під час перебування на лікарняному, розрахунок при звільненні не проведений трудова книжка в день звільнення видана не була. Вказував, що був прийнятий на роботу на невизначений термін, оскільки не відноситься до категорії працівників, з якими передбачене обов'язкове укладання строкового трудового договору (контракту). Крім того, позивача, звільнено з роботи без погодження з органом місцевого самоврядування, як це передбачене п.3 статуту.

В подальшому доповнив позовні вимоги та зазначив, що надане положення про Уманські курси 3 категорії не відповідає п.9 розділу 1 статуту Навчально - методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності, оскільки статутом не передбачена діяльність такого структурного підрозділу; укладання контракту згідно статуту Центру передбачено лише з керівником Центру з числа цивільних осіб, з іншими працівниками укладання контракту не передбачене. Крім того, контракт, який укладений 31.08.2015 року був підписаний начальником Центру ЦЗ та БЖД Биковим О.С. у той час, коли він офіційно перебував у черговій відпустці. У контракті передбачено невигідні умови для позивача: це тимчасовий характер трудових відносин (контракт укладено строком на 4 місяці). Відповідно до ст.9 КЗпП України умови контракту, які погіршують становище працівника порівняно з чинним законодавством, угодами та колективним договором, вважаються недійсними.

Просив визнати недійсним умови договору за контрактом від 31 серпня 2015 року, укладеним між Навчально - методичним центром ЦЗ та БЖД, вважати ОСОБА_1 таким, що працює на посаді завідувача Уманських курсів 3 категорії по безстроковому трудовому договору, поновити ОСОБА_1 на посаді завідувача Уманських курсів 3 категорії Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Черкаської області Черкаської обласної державної адміністрації, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 01.01.2016 року, судові витрати покласти на відповідача.

В судовому засіданні позивач та адвокат позивача Веклич П.П. позовні вимоги підтримали, надавши пояснення, аналогічні по суті позову. Позивач наполягав на тому, що він був змушений підписати контракти, оскільки якщо б не підписав його, то не отримав би роботу.

В судовому засіданні представник відповідача - Сова М.В., Гладка І.Г., Білоног Н.Ю. позовні вимоги не визнали надали заперечення та пояснили наступне. У квітні 2006 року ОСОБА_1 був прийнятий на посаду завідувача міських курсів цивільної оборони м.Умань згідно наказу №24-к від 06.04.2006 року. З 14.06.2013 року було затверджено новий штатний розклад, а тому позивачу було запропоновано призначення на нову посаду завідувача Уманських курсів III категорії за контрактом, оскільки посада завідувача курсів в складі навчально-методичної установи згідно «Переліку посад педагогічних та науково -педагогічних працівників», затверджених постановою КМУ від 14.06.2000 року №963 відноситься до категорії педагогічних працівників. Наказом начальника Навчально-методичного центру від 29.08.2013 року №61 позивача за його особистою письмовою згодою було призначено на посаду завідувача курсів на контрактній основі. Звільнення в період непрацездатності за пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП - у зв'язку із закінченням терміну дії контракту під час тимчасової непрацездатності працівника не є порушенням, оскільки заборона звільнення в такі періоди, встановлена частиною третьою статті 40 КЗпП України та стосується лише звільнення працівників з ініціативи роботодавця за підстав, передбачених ст.40, 41 КЗпП України. Погодження звільнення позивача з органом місцевого самоврядування не передбачена Положенням про курси, які розроблені відповідно до вимог Наказу МВС України від 29.05.2014 року №523 «Про затвердження Типового положення про територіальні курси, навчально-методичні центри цивільного захисту та безпеки життєдіяльності», в подальшому статут Навчально-методичного центру буде приведений у відповідність до зазначеного Наказу МВС України № 523 від 29.05.2014 р. Зазначали, що контракт від 31.08.2015 року підписаний начальником Центру підполковником служби цивільного захисту Биковим О.С. під час його перебування у відпустці, проте обмежень для осіб начальницького складу служби цивільного захисту стосовно виконання своїх повноважень під час перебування у відпустці нормами Постанови КМУ від 11.08.2013 року №593 «Про затвердження положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу», не визначено.

До закінчення строку дії контракту позивач неодноразово повідомлявся про відсутність у відповідача наміру про продовження з ним контракту, про що свідчать листи в матеріалах справи.

Зазначили, що відповідно до вимог ст.116 КЗпП України, Позивачу при звільненні була здійснена виплата всіх сум, що належить до виплати при звільненні, а тому просили в задоволенні позову відмовити повністю.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, повно і всебічно дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, прийшов до наступного.

Як вбачається зі статуту: Навчально - методичний центр цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Черкаської області є методичною установою системи освіти у сфері цивільного захисту, яка діє в єдиному навчально- науковому - комплексі Інституту державного управління у сфері цивільного захисту та є суб'єктом освітньої діяльності Мережі навчально-методичних установ Єдиної державної системи цивільного захисту.

Центр створено Державною службою України з надзвичайних ситуацій та Черкаською обласною державною адміністрацією відповідно до Положення про порядок підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації керівних кадрів і фахівців у сфері цивільного захисту, затвердженого постановою КМУ від 26.07.201 року №874 «Про удосконалення системи підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації керівних кадрів і фахівців у сфері цивільного захисту».

Центр, в особі керівника, перебуває у підпорядкуванні своїх засновників з усіх питань діяльності, а у частині провадження освітньої діяльності, як суб'єкта Мережі навчально-методичних установ - Інституту. (п.2 розділу 1 Статуту).

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Порядок укладання трудових договорів регулюється законодавством про працю, зокрема ст. 21 КЗпП України. Згідно ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган зобов'язується виплачувати працівнику заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Із змісту ст. 21 КЗпП України витікає, що для укладання трудового договору, у тому числі і на умовах контракту, необхідне волевиявлення двох сторін працівника і власника або уповноваженого ним органу. При відсутності згоди хоча б однієї сторони - договір не може бути укладеним, а укладений - буде недійсним. Порядок укладання трудових договорів регулюється законодавством про працю, зокрема ст. 21 КЗпП України. Згідно ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган зобов'язується виплачувати працівнику заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Крім того, згідно ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути безстроковим, укладеним на певний термін, встановлений за погодженням сторін, або таким. Що укладається на час виконання певної роботи. Відповідно до ст. 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, що за своєю правовою природою є письмовою угодою між працівником та роботодавцем, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Згідно ст. 36 КЗпП України підставою для припинення трудового договору є зокрема збіг строку, на який він укладався.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 06 квітня 2006 року перебував в трудових відносинах з відповідачем, працюючи на посаді завідувача міських курсів цивільної оборони в м.Умань.

Відповідно до наказу №61 від 29.08.2013 року позивач переведений на посаду завідувача Уманських міських курсів III категорії за контрактом, відповідно до його письмової заяви від 28.08.2013 року.

Відповідно до п. 3 Положення про порядок укладення контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1994 року № 170, прийняття (наймання) на роботу працівників шляхом укладання з ними контракту власником або уповноваженим ним органом, громадянином може здійснюватись у випадках, прямо передбачених законами.

Як зазначено в п.3 розділу 1 статуту навчально-методичного центру: центр в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, актами Президента, Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства оборони України, ДСНС України, іншими нормативно - правовими актами в галузі освіти та у сфері цивільного захисту, розпорядженнями Черкаської обласної державної адміністрації, цим Статутом.

Посада завідувача курсів в складі навчально - методичної установи згідно «Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників», затвердженого постановою КМУ №963 від 14.06.2000р. відноситься до категорії педагогічних працівників, а тому відповідно до вимог ст.1 Закону «Про наукову і науково-технічну діяльність», ст.ст.53,54 Закону України «Про вищу освіту» передбачено, що при прийнятті на роботу науково-педагогічних працівників може укладатися строковий трудовий договір (контракт).

Крім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що він звертався до відповідача з заявою про прийняття його на роботу на умовах безстрокового трудового договору та йому було відмовлено.

Навпаки, як вбачається з матеріалів справи, відповідно до наказу №61 від 29.08.2013 року ОСОБА_1 переведений на посаду завідувача Уманських міських курсів III категорії за контрактом на підставі його заяви від 28.08.2013 року.

29.08.2013 року між позивачем та відповідачем укладений контракт, терміном дії з 29.08.2013 року по 01.09.2014 року.

Після закінчення строку контракту від 29.08.2013 року, згідно наказу №128 від 01.09.2014 року на період з 02.09.2014 року по 01.09.2015 року був укладений новий контракт.

На підставі наказу №67 від 12.05.2015 року у зв'язку з проведенням організаційно-штатних заходів та на підставі наказу ДСНС України від 11.02.2015 року №71 ОСОБА_1 переведено на посаду завідувача Уманських курсів 3 категорії Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Черкаської області за діючим контрактом до 01.09.2015 року, увільнивши з посади завідувача Уманських міських курсів III категорії цього ж Центру на підставі заяви ОСОБА_1, рішення начальника Центру.

31 серпня 2015 року, згідно наказу № 106 у зв'язку із закінченням терміну дії контракту від 01.09.2014р., укладено новий контракт на період з 01.09.2015 року по 31.12.2015 року.

Твердження позивача, що з наказами про прийняття на роботу на умовах контракту його не ознайомлено, а на укладання останнього контракту він не писав заяви, спростовуються матеріалами справи: позивачем власноруч складена заява на переведення його на умовах контракту, особисто підписані контракти, після чого він приступив та виконував обумовлену умовами контрактів роботу, отримував заробітну плату.

Для ознайомлення з наказами про укладання з ним контрактів на новий термін позивач до відділу кадрів не звертався, що підтверджено ним в ході судового розгляду.

Відповідно до постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 6 грудня 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» при укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події. Беручи до уваги те, що позивач знав про визначений термін свого трудового договору вимоги щодо визнання трудових відносин безстроковими є безпідставними.

Як вбачається з наказу №354 від 22.06.2015 року в період з 03 серпня по 12 вересня 2015 року Бикову О.С. була надана відпустка на 41 календарний день, виконання обов'язків начальника центру з 17.08.2015 по 19.09.2015 покладене на Дроговоза Ю.Б.

Втім, на думку суду, аргументи відносно відсутності цивільної дієздатності не відповідають фактичним обставинам, оскільки наявні матеріали справи не вказують на припинення повноважень Бикова О.С. як керівника центру на момент укладання спірного контракту, і діюче законодавство (ст.74 Кодексу законів про працю України) не пов'язує перебування у відпустці з втратою посади, наявність якої (посади) саме і визначає можливість своїми діями у відповідної фізичної особи набуття прав та обов'язків для підприємства, яке він представляє у розумінні ч. 1 ст. 92 Цивільного кодексу України.

Позивач є стороною спірного контракту від 31.08.2015 року, а отже може ініціювати питання щодо його законності у судовому порядку. Втім, ані із змісту позовної заяви або інших матеріалів справи не вбачається, в чому позивач визначає наявність порушення його права та інтересів у зв'язку із підписанням зазначеного контракту керівником, що перебував відпустці (тим більше, що після підписання спірного контракту позивач приступив до виконання обумовленої умовами контракту роботи).

31.12.2015 року наказом №152 позивача було звільнено з посади завідувача Уманських курсів 3 категорії у зв'язку із закінченням строку дії контракту.

Відповідно до розділу контракту «Термін дії, призупинення та розірвання контракту»: Цей контракт припиняється після закінчення строку його дії; за згодою сторін; з ініціативи роботодавця до закінчення строку у випадках, передбачених законодавством (ст.40, 41 КЗпП України); з ініціативи працівника до закінчення строку дії у випадку передбачених законодавством (статтями 38,39 КЗпП України) та цим контрактом.

Дострокове розірвання контракту проводиться на підставі письмового повідомлення зацікавленої сторони, в якому вказується причина і дата розірвання за два тижня до дати розірваня.

За два місяці до закінчення строку дії Контракту працівник подає адміністрації звіт у псовій формі про виконання умов Контракту, на підстав якого Контракт може бути за згодою сторін продовжений або укладений на новий строк.

Позивач в судовому засіданні підтвердив, що ним були отримані листи-повідомлення відповідача про відсутність наміру продовжити контракт.

Аналізуючи зміст контракту та підстави його укладання та припинення, в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження посилання позивача на те, що укладання з ним контракту суперечить законодавству, а також статуту центру та положенню про курси, погіршують його становище порівняно з діючим законодавством.

Твердження позивача відносно встановлення роботодавцем переваг для окремих працівників порівняно з іншими є лише його оціночним судженням, що не можуть бути витлумачені, як такі, що містять фактичні дані.

Стосовно порушення умов статуту щодо обов'язкового попереднього погодження звільнення завідувача курсів з відповідними органами місцевого самоврядування (п.3 розділу 5 статуту центру).

В судовому засіданні допитаний у якості свідка ОСОБА_9, підтвердив, що особисто запрошував позивача на погодження до органу місцевого самоврядування для погодження його кандидатури на посаду завідувача курсів. Проте, зазначений свідок фактично не спростував встановлені судом обставини справи, згідно яких працівники центру працюють, як правило, умовах контракту.

Крім того, письмового підтвердження погодження кандидатури ОСОБА_1 на посаду завідувача курсів з органами місцевого самоврядування суду не надано.

Наказом Міністерства внутрішніх справ від 29.05.2014 року №523 «Про затвердження Типового положення про територіальні курси, навчально-методичні центри цивільного захисту та безпеки життєдіяльності» затверджене Типове положення про територіальні курси, навчально -методичні центри цивільного захисту та безпеки життєдіяльності. Відповідно до них розроблено Положення про Уманські курси 3 категорії від 27.05.2015р., відповідно до яких відсутня норма відносно погодження стосовно керівника Уманських курсів 3 категорії при прийомі на роботу та звільненні.

Суд погоджується з твердженням відповідача, що правила про недопустимість звільнення в період тимчасової непрацездатності працівника стосуються тільки розірвання трудового договору за ст.40, 41 КЗпП України, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства провадиться з ініціативи власника, а не у зв'язку із закінченням терміну контракту (п.2 ст.36 КЗпП України).

За таких обставинах суд вважає позовну заяву необгрунтованою і в її задоволенні необхідно відмовити в повному обсязі.

В зв'язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору по цій категорії справ, а позовні вимоги не задоволені, судові витрати в вигляді судового збору необхідно віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 21, 36, 221, 232, 233 КЗпП України, ст. ст. 3, 10, 11, 57, 58, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через Соснівський районний суд м. Черкаси шляхом подачі в 10 - денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: Т.Є. Троян