Провадження № 2/521/4291/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
Малиновський районний суд м. Одеси в складі:
Головуючого судді Гуревського В.К.
за секретаря Ардаковської А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою № 8 у будинку № 1 по вулиці Болгарській у м. Одесі, посилаючись на таке.
Позивач зареєстрований у квартирі № 8 у житловому будинку № 1, що знаходиться по вул. Болгарська (колишня назва Будьонного) у м. Одесі та є основним квартиронаймачем. За вищезазначеною адресою зареєстровані також колишня дружина позивача ОСОБА_2 та дочка позивача ОСОБА_3. Оскільки позивач сплачує всі видатки по житловому приміщенню та комунальні платежі, в яких відповідачі участі не беруть, факт реєстрації відповідачів в його приміщенні створює позивачу перешкоди в користуванні, тому позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав.
Представник позивача надав до суду заяву про слухання справи за їх відсутністю, на позовних вимогах наполягав у повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідачі в судове засідання не зявилися повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, поважних причин неявки в судове засідання суду не представили. Суд у звязку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача ухвалив слухати справу за відсутності відповідачів, що не зявилися, у порядку заочного розгляду справи.
Представник третьої особи: Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не зявився.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених стороною письмових доказів.
ОСОБА_1 відповідно до розпорядження № 948 від 10 липня 1990 року є основним квартиронаймачем квартири № 8 у житловому будинку № 1, що знаходиться по вул. Болгарська (колишня назва Будьонного) у м. Одесі.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який 07 травня 1998 року був розірваний, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії І-ЖД №082039 від 07 травня 1998 року, запис № 166. Від цього шлюбу народилась дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Відповідно до довідки (виписка із будинкової книги про склад сімї та реєстрації) від 07 липня 2016 року за №1139, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 (основний) - позивач по справі, ОСОБА_2 (дружина) - відповідача по справі, ОСОБА_3 (дочка), відповідач по справі.
На підставі акту, складеного сусідами будинку № 1 по вулиці Болгарській у м. Одесі від 26 липня 2016 року, встановлено, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, у квартирі АДРЕСА_2 не проживають з грудня 2000 року, жилим приміщенням не користуються, їх речі в квартирі відсутні, спроб вселитися в квартиру не було.
Згідно договору купівлі-продажу від 19 лютого 2000 року ОСОБА_4 є власницею квартири АДРЕСА_3.
Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Оскільки розрахунок експлуатаційних платежів і платежів за надання комунальних послуг здійснюється, виходячи з кількості зареєстрованих за адресою житлового приміщення, це створює перешкоди для позивача в користуванні цією жилою площею.
Відповідачі на вказаній житловій площі не проживають, виселилися з житлового приміщення добровільно, після виселення з житла з реєстрації за вказаною адресою не знялися, чим порушують права та законні інтереси позивача. Також реєстрація відповідачів за спірною адресою створює позивачу перешкоди в здійсненні користування цією квартирою.
Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки з наданих суду доказів вбачається відсутність відповідача в спірному жилому приміщенні понад встановлені законом строки, суд задовольняє позов.
Суд враховує, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.
Оскільки відповідачі за вказаною адресою не проживають, ця квартира не є їх місцем проживання або місцем перебування, вони мають бути визнані такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
Позивач має право на усунення йому з боку відповідача перешкод в користуванні власністю.
Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим.
Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобовязання в натурі.
Згідно вимог статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.
Керуючись ст. 16 ЦК України, ст. ст. 71, 72 ЖК України, ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», ст. ст. 10, 11, 88, 169, 209, 212, 214-215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, СУД
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою № 8 у будинку № 1 по вулиці Болгарській у м. Одесі, загальною площею 40,7 кв. м., житловою площею 31,77 кв. м.
Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача шляхом звернення із заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: Гуревський В.К.