Справа № 369/4173/16-ц
Провадження № 2/369/2243/16
У Х В А Л А

іменем україни

12 липня 2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Усатова Д.Д.

за участю секретаря Кузьменко П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним , -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним.

12.07.2016 року в судовому засіданні представником позивача заявлено клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок та земельну ділянку площею 0,103 га кадастровий номер :01:025:5007, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район,c. Михайлівка Рубежівка, вул. Горького,1, посилаючись на те, що 12.06.2016 р. відповідачка за допомогою своїх знайомих та друзів, які працюють в правоохоронних органах,без рішення суду намагалися виселити позивача та його дружину.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала заявлене клопотання, просила суд його задовольнити.

Відповідач та її представник в судовому засіданні проти заявленого клопотання заперечували, просили суд відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву про забезпечення позову слід залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_2 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_3, третя особа: Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним .

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.151 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно з ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити в подальшому неможливим виконання рішення суду.

Частиною 2 ст.152 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до абз.1 ч.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тобто, законодавець вказує лише на можливість, а не обов'язок суду забезпечити позов, при чому відповідно до вимог законодавства це можливо за умови, що з матеріалів справи чи самої заяви про забезпечення позову вбачається, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали та обставини справи, доводи викладені у заяві представника позивача про забезпечення позову, суд не вбачає підстав для задоволення вищезазначеної заяви на даній стадії судового процесу, оскільки представником позивача не надано належних та допустимих доказів, що вказували б, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду до ухвалення рішення у справі, неможливість захисту прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 151, 152, 153, 209, 210 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційного скарги протягом п»яти днів з дня отримання ухвали особою, яка її оскаржує.

Суддя: Д.Д.Усатов