Провадження № 2/761/5414/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді Гуменюк А.І.

при секретарі Слесар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на дітей, визначеного за рішенням суду, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) 06.05.2016 року звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі - Відповідач), згідно якого просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь Відповідача на підставі рішення Апеляційного суду міста Києва від 08.09.2015 року у цивільній справі №761/11292/15-ц, на дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі у розмірі 3 500 грн. 00 коп. і до досягнення ОСОБА_3 повноліття, а в подальшому у розмірі 1750 грн. 00 коп. на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, до досягнення ним повноліття, починаючи з набранням рішення суду законної сили, щомісячно.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на підставі рішення Апеляційного суду міста Києва від 08.09.2015 року по цивільній справі №761/11293/15-ц, 25.09.2015 року Шевченківським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 761/11293/15-ц про стягнення з позивача на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 21.04.2015 року і до досягнення ОСОБА_3 повноліття, а в подальшому у розмірі 1/3 всіх видів заробітку (доходу) на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, до досягнення ним повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, Позивач вказує, що Відповідач звернула до виконання вказаний виконавчий лист, шляхом подання відповідної заяви до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, на підставі якої державним виконавцем Оліяр Л.І. було відкрито виконавче провадження. Разом з тим, Позивач, посилаючись на розрахунок по сплаті аліментів, зазначає, що на момент звернення з цим позовом до суду, він позбавлений можливості сплачувати аліменти в розмірі, встановленому вищенаведеним рішенням Апеляційного суду м. Києва від 08.09.2015 року, оскільки в силу суттєвого зменшення нерегулярного доходу, отриманого від підприємницької діяльності, як Фізичної особи-підприємця, його матеріальний стан суттєво погіршився, що, в свою чергу, призводить до необхідності брати в борг грошові кошти на прожиття та сплату аліментів. На підставі зазначеного, Позивач вважає, що існують всі правові підстави, передбачені ст. 192 СК України, для зменшення розміру аліментів, які він повинен сплачувати відповідно до рішення Апеляційного суду м. Києва від 08.09.2015 року.

Представник Позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позові та просила позов задовольнити. Також представник Позивача пояснила, що, незважаючи на відсутність іншої сім'ї, у Позивача не вистачає грошей проживання, оскільки його доходи мають мінливий характер, а більшість зароблених грошей він витрачає на сплату аліментів.

Відповідач та її представник у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, посилаючись на те, що Позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували погіршення його матеріального стану При цьому зауважили, що часткове погашення Позивачем заборгованості по сплаті аліментів у вересні 2016 року на суму приблизно 10 000 грн., на їх думку, свідчить про протилежне.

Вислухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, перевіряючи обставини справи судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 08.09.2015 року, ухваленим у справі №761/11293/15-ц, змінено рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01.07.2015 року в частині визначення судом розміру аліментів та стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 21.04.2015 року і до досягнення ОСОБА_3 повноліття, а в подальшому у розмірі 1/3 всіх видів заробітку (доходу) на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, до досягнення ним повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При цьому, на підставі вказаного рішення Апеляційного суду міста Києва від 08.09.2015 року, Шевченківським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 761/11293/15-ц від 25.09.2015 року.

На підставі звернення Відповідачем вказаного виконавчого листа до виконання, ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження.

Згідно Довідки ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві загальна сума заборгованості Позивача зі сплати аліментів станом на 25.03.2016 року становить 13 134 грн. 59 коп.

Водночас, як встановлено в судовому засіданні з пояснень Відповідача та не заперечувалось представником Позивача, у вересні 2016 року Позивачем було частково погашено заборгованість зі сплати аліментів у сумі, яка приблизно становить 10 000 грн.

Звертаючись з позовом до суду, Позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що на даний час він позбавлений можливості сплачувати аліменти в розмірі, встановленому вищенаведеним рішенням Апеляційного суду м. Києва від 08.09.2015 року, оскільки в силу суттєвого зменшення і так нерегулярного доходу, отриманого від підприємницької діяльності, як Фізичної особи-підприємця, його матеріальний стан суттєво погіршився, що, в свою чергу, призводить до необхідності брати в борг грошові кошти на прожиття та сплату аліментів.

Так, відповідно до положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно приписів ч.1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Отже, виходячи зі змісту вказаної статті, значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Однак, у судовому засіданні не встановлено обставин, які б свідчили про погіршення матеріального стану Позивача з моменту ухвалення вказаних судових рішень, у тому числі, Позивач і надалі є Фізичною особою-підприємцем. Варто також зазначити, що при визначенні розміру аліментів судами враховувалося матеріальне становище.

При цьому, суд також не приймає до уваги твердження Позивача в частині щодо того, що через сплату аліментів, він переживає скрутне матеріальне становище, оскільки належних та допустимих доказів стороною Позивача суду не надано. При цьому, суд також приймає до уваги погашення Позивачем заборгованості по сплаті аліментів на суму, яка приблизно становить 10 000 грн. 00 коп. у вересні 2016 року.

Поряд з цим, у відповідності з ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України).

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, враховуючи вищенаведені положення законодавства та встановлені в судовому засіданні обставини, суд вважає, що Позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту погіршення свого матеріального становища порівняно з тим, що було враховано при ухваленні рішень як Шевченківським районним судом м. Києва, так і Апеляційним судом м. Києва, про стягнення з нього аліментів на дітей.

При цьому, доказів про зміну інших обставин, які відповідно до положень ст. 192 СК України можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів, Позивачем під час розгляду справи судом надано не було.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на дітей, визначеного за рішенням суду, слід відмовити.

З урахуванням викладеного, на підставі ст.ст. 182, 192 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 64, 74, 76, 88, 169, 179, 208, 209, 212-215, 218, 294, 296 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на дітей, визначеного за рішенням суду - в і д м о в и т и у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи Апеляційним судом м. Києва, якщо його не буде скасовано.

СУДДЯ :