Справа № 521/9489/16-ц
Провадження № 2/521/3858/16
Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
02 серпня 2016 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді - Гуревського В.К.
при секретарі - Ардаковська А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Одеської міської ради, третя особа: приватний нотаріус ОСОБА_4 про
визнання права власності в порядку спадкування, -
До Малиновського районного суду м. Одеси звернулись ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 з позовом до Одеської міської ради, третя особа: приватний нотаріус ОСОБА_4, про визнання права власності за позивачами в рівних частках по 13/100 часток за кожним на 39/100 часток житлового будинку з надвірними спорудами, а саме: в житловому будинку літ. «А» загальною житловою площею - 34,3 кв. м.: житлова кімната 2-3 площею - 11,1 кв. м., житлова кімната 2-2 площею - 7,5 кв. м., житлова кімната 2-4 площею - 17,4 кв. м., веранда літ. «а1», яка складається з веранди 2-1 площею - 16,0 кв. м., погріб під літ. «а1», крильце під літ. «а1», літня кухня під літ. «Б», тамбур під літ. «б», сарай під літ. «Б1», вбиральня під літ. «В», душова під літ. «Н», розташованих на земельній ділянці площею 928,0 кв. м. по вул. Путьовій, 8, в м. Одесі, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5, померлого 27 квітня 2003 року.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачі зазначили, що 27 квітня 2003 року помер ОСОБА_5, чоловік - ОСОБА_1, та батько - ОСОБА_2, ОСОБА_3. Померлому на праві власності належала частина кам'яного житлового будинку з надвірними спорудами, загальною житловою площею - 34,3 м 2, розташованого на земельній ділянці площею - 928 кв. м., в м. Одесі, по вул. Путьовій, 8, а саме, в житловому будинку літ. «А» - житлова кімната 2-3 площею -11,1 кв. м., житлова кімната 2-2 площею - 7,5 кв. м., житлова кімната 2-4 площею -17,4 кв. м., також: веранда літ. «а 1», яка складається з веранди 2-1 площею - 16,0 кв. м., погреб під літ. «а-1», крильце під літ. «а-1», літня кухня під літ. «Б», тамбур під літ. «б», сарай під літ. «Б-1», вбиральня під літ. «В», душова під літ. «Н», що складає 39/100 часток домоволодіння.
Спадкоємцями за законом є позивачі. У встановлений законом строк вони звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але їм було відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи. Однак, на протязі перевірки нотаріусом даних у правовстановлюючих документах шляхом звернення із запитами №№ 84/02-14 та 105/02-14 від 29 вересня 2015 року до КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, з'ясувалося, що частка в домоволодінні, яка є спадковим майном, належна спадкодавцеві, складає в дійсності не 33/50, на що вказується у свідоцтві на право на спадщину за заповітом від 16 вересня 1983 року, а 39/100. Таким чином, остаточно визначена частка в домоволодінні, розташованому по вул. Путьовій, 8, в м. Одесі, що є спадковим майном після смерті ОСОБА_5, становить 39/100. У зв'язку з тим, що оригінал Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 26 січня 1991 року, який було в свій час видано замість Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16 вересня 1983 року - загублено, нотаріус повідомив їм про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно, пояснивши можливість вирішення цього питання в судовому порядку. За викладених обставин позивачі змушені звернутися до суду для захисту своїх прав.
Представник Одеської міської ради в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про слухання справи за його відсутністю.
Третя особа: приватний нотаріус ОСОБА_4 надала до суду заяву про слухання справи за її відсутністю, зазначила, що ОСОБА_4, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, 29 жовтня 2015 року на підставі заяви громадянки України ОСОБА_1 була заведена спадкова справа № 6/2015 після смерті її чоловіка громадянина України ОСОБА_5, який помер 27 квітня 2003 року. 31 жовтня 2015 року у рамках спадкової справи № 6/2015 із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом до неї звернулися громадяни України ОСОБА_3, ОСОБА_2 (які є сином та дочкою померлого). При заведенні спадкової справи відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 41952764 від 29 жовтня 2015 року інформація про наявність заповітів від ОСОБА_5 відсутня.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши та перевіривши обставини справи письмовими доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за таких обставин.
В судовому засіданні встановлено, що 07 березня 1981 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії ІІ-ЖД №258629 від 07 березня 1981 року, запис №209.
Від цього шлюбу народились двоє дітей: дочка - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до свідоцтва про народження серії ІІІ-ЖД №251420 від 25 березня 1982 року, запис №473; син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідно до свідоцтва про народження серії ІІІ-ЖД №443919 від 20 січня 1984 року, запис №78.
27 квітня 2003 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД №340979 від 28 квітня 2003 року, запис №4202.
Після смерті ОСОБА_5, відкрилась спадщина на частину кам'яного житлового будинку з надвірними спорудами, загальною житловою площею - 34,3 м 2, розташованого на земельній ділянці площею - 928 кв. м., в м. Одесі, по вул. Путьовій, 8, а саме, в житловому будинку літ. «А» - житлова кімната 2-3 площею -11,1 кв. м., житлова кімната 2-2 площею - 7,5 кв. м., житлова кімната 2-4 площею -17,4 кв. м., також: веранда літ. «а 1», яка складається з веранди 2-1 площею - 16,0 кв. м., погреб під літ. «а-1», крильце під літ. «а-1», літня кухня під літ. «Б», тамбур під літ. «б», сарай під літ. «Б-1», вбиральня під літ. «В», душова під літ. «Н», що складає 39/100 часток домоволодіння.
Спадкоємцями першої черги за законом, на підставі ст. 1261 ЦК України, після смерті ОСОБА_5 є його дружина - ОСОБА_1, дочка - ОСОБА_3, син - ОСОБА_2, позивачі по справі.
ОСОБА_1 звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, та надано такі документи: - свідоцтво про смерть ОСОБА_5; - свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 16 вересня 1983 року на ім'я ОСОБА_5, посвідчене державним нотаріусом П'ятої Одеської державної нотаріальної контори 03 листопада 1982 року, зареєстроване в реєстрі під № 1-8290 й зареєстроване в Одеському КП «ОМБТІ» за № 5209 стор. 86 кн. 190; - технічний паспорт домоволодіння, розташованого в м. Одесі, по вул. Путьовій, 8; - домову книгу для прописки громадян, які проживають в ІНФОРМАЦІЯ_3; - свідоцтво про реєстрацію шлюбу; - свідоцтво про народження ОСОБА_2; - свідоцтво про народження ОСОБА_3; - довідка (витяг з домової книги про склад сім'ї та прописку) № 1387 на ім'я ОСОБА_1 від 15 жовтня 2015 року; - довідка ОСОН № 1385 від 15 жовтня 2015 року на ім'я ОСОБА_1; - громадянські паспорта спадкоємців.
При перевірці нотаріусом даних у правовстановлюючих документах шляхом звернення із запитами №№ 84/02-14 та 105/02-14 від 29 вересня 2015 року до КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, з'ясувалося, що частка в домоволодінні, яка є спадковим майном, належна спадкодавцеві, складає, в дійсності, не 33/50, на що вказується у свідоцтві на право на спадщину за заповітом від 16 вересня 1983 року, а 39/100.
Ці дані було надано із посиланням на свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок, видане ЖКВ виконкому Іллічівської районної ради народних депутатів від 26 січня 1991 року на підставі рішення виконкому Іллічівської районної ради народних депутатів № 1203 від 16 листопада 1990 року «Про розрахунок ідеальних часток між співвласниками відповідно до довідки ОМБТІ», зареєстрованого в КП «ОМБТІ» 30 січня 1991 року в кн. 36 доп. стор. 182 за № 5209.
В подальшому, при зверненні нотаріуса із відповідним запитом № 36/02-14 від 23 березня 2016 року до Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради, вищевказану інформацію було підтверджено із додаванням належним чином завіреного витягу з рішення виконавчого комітету Іллічівської районної ради народних депутатів № 1203 від 16 листопада 1990 року, та копії довідки КП «ОМБТІ» № 806 від 26 березня 1990 року.
Таким чином, остаточно визначена частка в домоволодінні, розташованому по вул. Путьовій, 8, в м. Одесі, що є спадковим майном після смерті ОСОБА_5, становить 39/100.
Але, у зв'язку з тим, що оригінал свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 26 січня 1991 року, який було в свій час видано замість свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16 вересня 1983 року втрачено, нотаріус повідомив заявників про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно, пояснивши можливість вирішення цього питання в судовому порядку, про що свідчить відповідь приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 11 травня 2016 року/01-16.
Відповідно до листа приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 11 липня 2016 року за №94/02-14, вбачається, що 29 жовтня 2015 року на підставі заяви громадянки України ОСОБА_1 була заведена спадкова справа № 6/2015 після смерті її чоловіка громадянина України ОСОБА_5, який помер 27 квітня 2003 року. 31 жовтня 2015 року у рамках спадкової справи № 6/2015 з заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом до неї звернулися громадяни України ОСОБА_3, ОСОБА_2 (які є сином та дочкою померлого). При заведенні спадкової справи відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 41952764 від 29 жовтня 2015 року інформація про наявність заповітів від ОСОБА_5 відсутня.
Згідно довідки (виписці із домової книги про склад сімї та прописці) від 15 жовтня 2015 року за № 1387 та довідки від 15 жовтня 2015 року за №1385, за адресою: м. Одеса, вул. Путьова, будинок № 8, проживають та зареєстровані: ОСОБА_5 (домовласник) помер, ОСОБА_1 (дружина), ОСОБА_6 (дочка), ОСОБА_2 (син).
Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно ст. 370 ЦК України частки співвласників у спільної сумісної власності є рівними.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.
На підставі п. 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцям з часу відкриття спадщини.
Таким чином, у звязку зі смертю ОСОБА_5, відкрилась спадщина, враховуючи, що позивачі заявили у судовому засіданні про прийняття спадщини, за правилами ч. 1 ст. 1268 ЦК України вони вважаються такими, що прийняли спадщину, суд вважає доведеним, що позивачі вступили у спадщину, набувши на неї право. Позивачі прийняли цю спадщину, інші особи відсутні, які вправі претендувати на спадкове майно, суд вважає за необхідне визнати право позивачів такими, що підлягає захисту, визнавши за ними право власності в порядку спадкування за законом.
Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до п. 3 ст. 1269 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Позивачі в передбаченому законом порядку звернулися із заявою про прийняття спадщини, однак не мають можливості отримати свідоцтва про право на спадщину по незалежним від них причинам, у звязку з чим порушуються їх права.
Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. За ч. 1 статті 15 цього Кодексу кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.
Керуючись ст. ст. 15, 16, 1223, 1233, 1259, 1268, 1270 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 61, 174, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, СУД
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 право власності в рівних частках по 13/100 часток за кожним на 39/100 часток житлового будинку з надвірними спорудами, а саме: в житловому будинку літ. «А» загальною житловою площею - 34,3 кв. м.: житлова кімната 2-3 площею - 11,1 кв. м., житлова кімната 2-2 площею - 7,5 кв. м., житлова кімната 2-4 площею - 17,4 кв. м., веранда літ. «а1», яка складається з веранди 2-1 площею - 16,0 кв. м., погріб під літ. «а1», крильце під літ. «а1», літня кухня під літ. «Б», тамбур під літ. «б», сарай під літ. «Б1», вбиральня під літ. «В», душова під літ. «Н», розташованих на земельній ділянці площею 928,0 кв. м. по вул. Путьовій, 8, в м. Одесі, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5, померлого 27 квітня 2003 року.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: Гуревський В.К.