Ухвала

іменем україни

13 липня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Савченко В.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Завгородня І.М., Попович О.В., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, Броварське районне управління ДЗК в Київській області, про поділ майна та грошових коштів подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна та майнових прав і обов'язків, які належать до спільної сумісної власності подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2015 року та рішення апеляційного суду Київської області від 22 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна та грошових коштів подружжя.

Зазначала, що за час перебування з відповідачем у зареєстрованому шлюбі вони придбали квартиру АДРЕСА_1, нежилі приміщення АДРЕСА_2, земельну ділянку площею 0,1052 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, що розташована по АДРЕСА_3 й на якій зведено жилий будинок площею 280 кв. м та прибудинкова споруда для господарських потреб площею 80 кв. м, які не введені в експлуатацію.

Крім того, за час спільного проживання ними розміщенні грошові кошти на банківських рахунках, що відкриті на ім'я відповідача.

Посилаючись на неможливість дійти згоди щодо добровільного поділу вказаного майна, ОСОБА_1 просила поділити спірне майно подружжя, відступивши на підставі ч. ч. 2, 3 ст. 70 СК України від засад рівності часток й визнати за нею право власності на квартиру, земельну ділянку та розташовані на ній будівлі, а також на Ѕ частину нежилих приміщень, а за ОСОБА_2 визнати право власності на Ѕ частину нежилих приміщень.

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про поділ майна та майнових прав і обов'язків, які належать до спільної сумісної власності подружжя.

Позовні вимоги мотивував тим, що під час перебування з ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі, ним зі згоди останньої було отримано кредит, який використано будівництва жилого будинку на земельній ділянці, що розташована по АДРЕСА_3, непогашений залишок якого на час розгляду справи становить 273 783 грн 53 коп., у зв'язку з чим просив стягнути на свою користь з ОСОБА_1 Ѕ вказаного залишку кредиту в розмірі 136 891 грн 76 коп.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 вересня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 про поділ грошових коштів, що знаходяться на депозитних рахунках, на підставі заяви позивача залишено без розгляду.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2015 року первісний позов задоволено частково.

У порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину земельної ділянки, що розташована по АДРЕСА_3 та Ѕ частину від Ѕ частини нежилих приміщень АДРЕСА_2.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Зустрічні позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 136 891 грн 76 коп.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 22 лютого 2016 року зазначене рішення міськрайонного суду в частині задоволення зустрічного позову скасовано й в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 просить ухвалені в справі судові рішення в частині відмови в задоволенні її позовних вимог про визнання права власності на жилий будинок скасувати й передати справу в зазначеній частині на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

В іншій частині судові рішення не оскаржуються, а тому касаційному перегляду не підлягають.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Однак зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення не відповідають.

Вирішуючи спір в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на жилий будинок, суд першої інстанції, з висновками якого в цій частині погодився й апеляційний суд, виходив із того, що відсутні правові підстави для визнання за нею права власності на жилий будинок, розташованого на земельній ділянці по АДРЕСА_3, оскільки такий не введено в експлуатацію у встановленому порядку, при цьому вимог про визнання права власності на будівельні матеріали чи їх поділ, останньою не заявлялися.

Проте повністю погодитися з такими висновками судів попередніх інстанцій не можна.

Норми СК України у ст. ст. 57, 60 встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя з приводу належного їм майна, згідно з якими:

1) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної власності;

2) майно, набуте кожним із подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них.

З метою збереження балансу інтересів подружжя, дотримуючись принципів добросовісності, розумності і справедливості СК України містить винятки із загального правила.

Зокрема, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК Україниособистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею/ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй/йому особисто.

Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної власності на майно подружжя) визначені у ст. 60 СК України.

За змістом цієї норми належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна.

Виходячи з наведеного для правильного застосування ст. 60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю суд повинен установити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Вищенаведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 01 липня 2015 року у справі № 6-612цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК Україниє обов'язковою для судів.

Разом з тим, майном відповідно до ч. 1 ст. 190 та ст. 179 ЦК України є окремі речі, сукупність речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинку з юридичної точки зору, об'єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов'язки, відтак є майном, яке за умов, передбачених законом, може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними.

Як убачається з матеріалів справи, за заявою ОСОБА_1 було проведено експертне будівельно-технічне досладіження, зокрема, таке дослідження проводилось з наступних питань: чи є будинок АДРЕСА_3 закінченим будівництвом; яка його готовність на момент проведення такого дослідження; чи передбачають діючі нормативні документи введення в експлуатацію будинку АДРЕСА_3 з урахуванням існуючої будівльної готовності.

Висновком експерта від 19 жовтня 2015 року, у результаті проведених досліджень, встановлено, що спірний житловий будинок є об'єктом закінченого будівництва, який має 100 % будівельну готовність та такий будинок, у відповідності з вимогами пунктів 9, 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461, може бути прийнятий в експлуатацію як закінчений будівництвом житловий об'єкт, що відповідає вимогам державних будівельних норм, якими передбачається дотримання санітарних, протипожежних і технічних вимог.

Проте, вирішуючи спір, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, на порушення вимог ст.ст. 213, 214, 304,

316 ЦПК України на зазначені положення закону уваги не звернув; не навів достатніх мотивів, за яких прийшов до висновку по відмову у задоволенні позову в частині позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на будинок АДРЕСА_3; висновок експертного будівельно-технічного дослідження від 19 жовтня 2015 року не дослідив; обставин, за яких такий не заслуговує на увагу, не навів; не врахував того, що виходячи з системного аналізу статті 331 ЦК України вбачається, що у спірних правовідносинах має значення не лише введення будинку в експлуатацію, а й момент завершення будівництва, ступінь його будівельної готовності та відповідність державним вимогам державних будівельних норм, а відтак дійшов до передчасного висновку про відмову у задоволені позову в оскаржуваній частині.

У решті рішення суду першої та апеляційної інстанції позивачем не оскаржуються, а відтак не є предметом касаційного перегляду.

Перевіряючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 303, 316 ЦПК України на допущені судом першої інстанції порушення вимог закону уваги не звернув; належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги; не перевірив законність і обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення; не навів достатніх мотивів прийнятого ним рішення; не зазначив обставини, якими б спростовувалися доводи апеляційної скарги; та дійшов передчасного висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами попередніх інстанцій не встановлені, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені порушення норм процесуального права призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ч. 2 ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції .

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргуОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області

від 07 грудня 2015 року та рішення апеляційного суду Київської області

від 22 лютого 2016 року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 проподіл жилого будинку, що розташований на земельній ділянці по АДРЕСА_3 та визнання права власності на нього скасувати, передати справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

У іншій частині ухвалені у справі судові рішення в касаційному порядку не переглядалися.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Савченко

Судді: О.І. Євтушенко

І.М.Завгородня

О.В.Попович

О.М.Ситнік