Справа № 452/1852/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"29" липня 2016 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді Казана І.С.,

при секретарі Топорович В.В.,

із участю: заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Самборі Львівської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України у м. Сніжне Донецької області, - дочки ОСОБА_2 20 листопада 2015 року, оскільки у позасудовому порядку зареєструвати таке неможливо у Самбірському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, а батьки дитини із дочкою на даний час проживають у м. Самборі на правах біженців.

Заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги та посилалася на обставини, викладені у зверненні до суду.

Представник заінтересованої особи Самбірського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області на виклик до суду не зявився, телефонограмою повідомив про розгляд справи у його відсутності. За таких обставин та наявних даних у цивільній справі суд вважає за можливе проводити судовий розгляд заяви ОСОБА_1 у відсутності представника заінтересованої особи.

Заслухавши пояснення заявника, зясувавши всі обставини у справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації факту народження

Відповідно до ч. 1 ст. 144 СК України батьки зобовязані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Згідно ст. 7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право.

У відповідності до ч. 1, ч. 3 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» за відсутності документа закладу охорони здоровя або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Згідно статей 1, 3, 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII, тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Постановою Верховної Ради України від 17 березня 2015 року визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони Донецької та Луганської областей. Місто Сніжне Донецької області відносить до тимчасово окупованої території України. Отже, датою тимчасової окупації Донецької та Луганської областей є 17 березня 2015 року.

Статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII (в редакції Закону № 921-VIII від 24.12.2015) передбачено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

У відповідності до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»; відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 9 цього Закону внутрішньо переміщена особа має право на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування.

У судовому засіданні встановлено, що громадянин України ОСОБА_3 та громадянка України ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 19.07.2016 року у м. Самборі Львівської області; 20.11.2015 року громадянка України ОСОБА_1 на тимчасово окупованій території Донецької області народила дочку ОСОБА_2, що відомо із свідоцтва про народження від 11.12.2015 року, виданого Донецькою народною республікою, яке відповідно до ст. 9 наведеного вище Закону є недійсним і не створює правових наслідків. Однак, дані цього співпадають із наведеними поясненнями заявника у судовому засіданні. Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту народження дитини.

Керуючись ст. ст. 11, 209, 214 - 215, 218, 234, 256 259 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт народження дитини ОСОБА_4, 20 листопада 2015 року; місце народження м. Сніжне Донецької області; мати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянка України, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_2; батько ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянин України, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_2; державна реєстрація шлюбу батьків згідно свідоцтва про шлюб серії 1-СГ №273299, актовий запис №157 від 19.07.2016 року.

Рішення суду може бути оскаржене заявником в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції протягом десяти днів із дня його проголошення; заінтересованою особою протягом цього ж строку із дня отримання його копії.

Суддя