Справа № 183/4222/15
Провадження № 2/183/210/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2016 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Майної Г. Є.

за участю секретаря Данильченко Т. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новомосковську Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 про визначення частки в спільному сумісному майні та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

08 липня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнила. В обґрунтування уточненого позову позивач посилається на те, що 30 квітня 2013 року померла ОСОБА_5, за життя 28 травня 2012 року нею складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу ОСОБА_3 і зареєстрований за р. № 773, згідно якого заповідала їй, належну частину приватизованої квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Після смерті ОСОБА_5, вона її поховала та звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, після чого, зі спливом шестимісячного терміну, вона повторно звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на частку квартири, однак нотаріусом їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у звязку з невизначеністю частки померлої у праві спільної сумісної власності, про що ухвалено відповідну постанову № 71/02-31 від 20 червня 2015 року.

З вищезазначеної постанови, а також свідоцтва про право власності на спірну квартиру, позивачу стало відомо, що співвласниками квартири, крім ОСОБА_5, є її донька ОСОБА_6, яка померла 18 березня 2009 року, та її внук ОСОБА_7, який помер 02 листопада 2014 року. Домовленості щодо розміру часток між співвласниками не було, тому їх частки вважаються рівними. Оскільки ОСОБА_6 після своєї смерті заповіту не складала її спадкоємцями за законом є мати ОСОБА_5 та син ОСОБА_7, які прийняли спадщину в силу положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Кожен з них успадкував по 1/2 частині від належної померлій 1/3 частки квартири, тобто по 1/6 частці.

Отже, вона, як спадкоємець за заповітом ОСОБА_5, має право на 1/2 частину спадкової квартири. В остаточній редакції позову, просила суд: визначити частку ОСОБА_5 в квартирі № 50 в будинку № 26 на вул. В. Ковалівка в м. Новомосковську Дніпропетровської області, в розмірі 1/2 частки; визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_5, померлої 30 квітня 2013 року, на 1/2 частку зазначеної квартири, яка згідно технічного паспорту складається з: 1 коридору, площею 7,4 м2, 2 вбудованої шафи, площею 0,8 м2, 3 жилої кімнати, площею 11,9 м2, 4 жилої кімнати, площею 15,9 м2, 5 кухні, площею 7,6 м2, 6 вбиральні, площею 1,3 м2, 7 ванної кімнати, площею 2,8 м2, І лоджі, площею 1,5 м2, загальною площею 49,2 м2, житловою площею 27,8 м2.

06 квітня 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що на підставі свідоцтва про право власності на житло на праві спільної сумісної власності її тітці ОСОБА_5, двоюрідній сестрі ОСОБА_6 та племіннику ОСОБА_7 належала квартира № 50 в будинку № 26 на вул. В. Ковалівка в м. Новомосковську Дніпропетровської області.

ОСОБА_6 померла 18 березня 2009 року, ОСОБА_5 померла 30 квітня 2013 року та ОСОБА_7 помер 02 листопада 2014 року. За життя співвласник вищезазначеної квартири ОСОБА_5 склала заповіт, яким зробила розпорядження, що все майно, яке належатиме їй на день смерті заповідає ОСОБА_1 Вона, як спадкоємець за законом, у встановлений законом строк звернулась до приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу ОСОБА_4 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7, однак постановою нотаріуса від 22 лютого 2016 року, їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки спадкове майно знаходиться у праві спільної сумісної власності, а також за життя ОСОБА_7 належним чином не оформив своїх спадкових прав, після смерті матері ОСОБА_6, що в свою чергу позбавляє його видати свідоцтво про право на спадщину за законом.

Після смерті ОСОБА_6 її 1/3 частину фактично успадкували спадкоємці першої черги, оскільки постійно проживали зі спадкодавцем ОСОБА_5 та ОСОБА_7, тобто по 1/6 частині спадкової квартири. Таким чином, їм належить по 1/2 частині квартири № 50 у будинку № 26 на вул. В. Ковалівка в м. Новомосковську Дніпропетровської області. Тому вона не заперечує, що ОСОБА_1 має право на спадкування 1/2 частини спірної квартири за заповітом, після смерті ОСОБА_5, померлої 30 квітня 2013 року. У звязку з чим, просила суд:

- визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири за № 50, загальною площею 49,2 м2, жилою площею 27,8 м2, в будинку за № 26 на вул. Велика Ковалівка в м. Новомосковську Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, померлого 02 листопада 2014 року.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_8 не з'явилась, надала суду заяву про проведення судового засідання за її відсутності та відсутності позивача, одночасно заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, а також зустрічний позов визнала.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_9 в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, одночасно зустрічний позов підтримала у повному обсязі, а також позовні вимоги ОСОБА_1 визнала.

Третя особа: приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Третя особа: приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив та про розгляд справи за його відсутності не клопотав, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за його відсутності.

На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться.

Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про задоволення первісного та зустрічного позовів, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 01 червня 1994 року квартира № 50 в будинку № 26 на вул. В. Ковалівка в м. Новомосковську Дніпропетровської області належить ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на праві спільної сумісної власності (а.с. 9, 63, 140 зворот), що також підтверджується довідками КП "Новомосковське БТІ" ДОР" за № 183/14 та № 780/15, що міститься в матеріалах спадкових справ (а.с. 62, 120, 139 зворот).

Співвласник квартири ОСОБА_6 померла 18 березня 2009 року, ОСОБА_5 померла 30 квітня 2013 року та ОСОБА_7 помер 02 листопада 2014 року (а.с. 5, 12, 101).

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Як встановлено судом, спору між співвласниками квартири з приводу розміру часток в квартирі, належних кожному з них, за життя ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у них не було.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що частки співвласників квартири є рівними, тобто ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на праві спільної власності за їх життя належало по 1/3 частці квартири № 50 в будинку № 26 на вул. В. Ковалівка в м. Новомосковську Дніпропетровської області.

Судом встановлено, що згідно технічного паспорту від 03 травня 1994 року на квартиру, розташовану за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. В. Ковалівка, 26/50, остання складається з: 1-а кімната, площею 11,9 м2, 2-а кімната, площею 15,9 м2, кухні, площею 7,6 м2, ванної кімнати, площею 2,8 м2, вбиральні, площею 1,3 м2, коридору, площею 7,4 м2, вбудованої шафи, площею 0,8 м2, лоджі, площею 1,5 м2, загальною площею 49,2 м2, житловою площею 27,8 м2 (а.с. 10-11).

За життя, 28 травня 2012 року, ОСОБА_5 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за № 773, за яким належну їй на праві приватної власності частину житлової квартири, що знаходиться за адресою: місто Новомосковськ, Дніпропетровської області, вулиця В. Ковалівка, будинок № 26 (двадцять шість)АДРЕСА_2 (пятдесят), заповідала ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8, 55).

16 травня 2013 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини за заповітом, після смерті ОСОБА_5, та 20 червня 2015 року із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 52, 62 зворот).

Судом встановлено, що 05 листопада 2014 року ОСОБА_2, звернулась до приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадкового майна, що залишилось на день смерті її племінника ОСОБА_7 та заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно частину квартири № 50 (пятдесят), що знаходиться за адресою: м. Новомосковськ Дніпропетровської області, вул. В. Ковалівка, буд. 26 (двадцять шість), яка належала йому особисто, а також на частину, яка належала його матері ОСОБА_6, померлій 18 березня 2009 року, після смерті якої ОСОБА_7 спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав (а.с. 100 зворот, 143).

Відповідно до постанови приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 від 20 червня 2015 року за вих. № 71/02-31, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку в праві спільної сумісної власності на житлову квартиру під № 50 (пятдесят), що знаходиться в місті Новомосковську по вулиці В. Ковалівка, будинок № 26 (двадцять шість), Дніпропетровської області, після смерті спадкодавця ОСОБА_5, померлої 30 квітня 2013 року, в звязку з невизначеністю її частки у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно (а.с. 6, 63 зворот).

Згідно постанови приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 22 лютого 2016 року, ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_7, померлого 02 листопада 2014 року на частину квартири № 50 (пятдесят), що знаходиться за адресою: м. Новомосковськ Дніпропетровської області, вул. В. Ковалівка, буд. 26 (двадцять шість), яка належала йому особисто, а також на частину, яка належала його матері ОСОБА_6, померлій 18 березня 2009 року, після смерті якої ОСОБА_7 спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав (а.с. 144).

У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Виходячи із вимог ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені в заповіті.

Частина 1 ст. 1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Так, ч. 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Матеріали витягів зі спадкових справ № 52/2013 після смерті ОСОБА_5 та № 29/2014 після смерті ОСОБА_7 містять звернення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до нотаріусів із заявами про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с. 51-63, 99-144).

В зв'язку з тим, що матеріалами справи підтверджений факт належності на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зазначеного вище нерухомого майна квартири, розташованої за адресо: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. В. Ковалівка, 26/50, а саме по 1/3 частині за кожним, враховуючи, що ОСОБА_5 та ОСОБА_7 після смерті ОСОБА_6 фактично прийняли спадщину, спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 є ОСОБА_1, яка має право на належну спадкодавцю частину зазначеного спадкового майна в порядку спадкування за заповітом, а спадкоємцем після смерті ОСОБА_7 є ОСОБА_2, яка має право на належну спадкодавцю частину зазначеного спадкового майна в порядку спадкування за законом, інших спадкоємців судом не встановлено, суд дійшов висновку, що позовна заява та зустрічна позовна заява обґрунтовані та підлягають задоволенню, за ОСОБА_1 належить визнати право власності на 1/2 частку спадкового майна в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, а за ОСОБА_2 належить визнати право власності на 1/2 частку вищезазначеного спадкового майна в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 213-215 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 про визначення частки в спільному сумісному майні та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визначити, що ОСОБА_5, померлій 30 квітня 2013 року, за життя належала 1/2 частка квартири, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. В. Ковалівка, 26/50, яка в цілому складається з: 1-а кімната, площею 11,9 м2, 2-а кімната, площею 15,9 м2, кухні, площею 7,6 м2, ванної кімнати, площею 2,8 м2, вбиральні, площею 1,3 м2, коридору, площею 7,4 м2, вбудованої шафи, площею 0,8 м2, лоджії, площею 1,5 м2, загальною площею 49,2 м2, житловою площею 27,8 м2.

Визнати за ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. В. Ковалівка, 26/50, яка в цілому складається з: 1-а кімната, площею 11,9 м2, 2-а кімната, площею 15,9 м2, кухні, площею 7,6 м2, ванної кімнати, площею 2,8 м2, вбиральні, площею 1,3 м2, коридору, площею 7,4 м2, вбудованої шафи, площею 0,8 м2, лоджії, площею 1,5 м2, загальною площею 49,2 м2, житловою площею 27,8 м2, в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_5, померлої 30 квітня 2013 року.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_2, право власності на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. В. Ковалівка, 26/50, яка в цілому складається з: 1-а кімната, площею 11,9 м2, 2-а кімната, площею 15,9 м2, кухні, площею 7,6 м2, ванної кімнати, площею 2,8 м2, вбиральні, площею 1,3 м2, коридору, площею 7,4 м2, вбудованої шафи, площею 0,8 м2, лоджії, площею 1,5 м2, загальною площею 49,2 м2, житловою площею 27,8 м2, в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_7, померлого 02 листопада 2014 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області апеляційної скарги протягом десяти днів, починаючи з наступного за днем його проголошення, а особами відсутніми в судовому засіданні - з наступного за днем вручення його копії.

Суддя Г.Є. Майна