Справа № 344/9478/16-ц
Провадження № 4-с/344/107/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Бабій О.М.

секретаря Кріцак Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду скаргу ОСОБА_1, заінтересована особа: старший державний виконавець Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа), скасування постанови від 15 липня 2016 року у виконавчому провадженні № 51655066 про відмову відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа) та зобовязання відкрити виконавче провадження, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд з наведеною скаргою, посилаючись на те, що постановою старшого державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 в прийнятті виконавчого документу та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 344/16303/2015, виданого Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області 04.07.2016 року відмовлено з посиланням на те, що у виконавчому документі відсутній індивідуальний ідентифікаційний номер боржника. Вважає постанову такою що підлягає скасуванню, оскільки виконавець на підставі п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», при здійсненні виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну. Однак державний виконавець даних дій не вчинив та незаконно виніс оскаржувану постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) від 15.07.2016 року.

Заявник в судове засідання не зявилась, її адвокат подала до суду заяву, за змістом якої просила розгляд скарги провести без її участі. Вимоги скарги підтримала та просила про її задоволення.

Заінтересована особа - старший державний виконавець Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 не зявився в судове засідання, про час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали скарги, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 124 ОСОБА_3 України, судові рішення ухвалюються іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України. ОСОБА_3 України є нормами прямої дії.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

04 липня 2016 року Івано-Франківського міським судом видано виконавчий лист №344/16303/2015 року про стягнення із ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 по 487,2 гривень кожному.

Виконавчий лист скеровано до виконання до Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області для примусового виконання.

15 липня 2016 року старшим державним виконавцем винесено постанову ВП № 51655066 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документу), оскільки виконавчий документ не відповідає вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у виконавчому документі відсутній індивідуальний ідентифікаційний номер боржника.

Згідно ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобовязаний діяти у межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_3 та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії; безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямована ця дія; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо;

4) резолютивна частина рішення;

5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням;

6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Разом з тим, пунктом 6 частини першої статті 26 цього Закону встановлено, що у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам статті 18 державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

Відповідно до частини другої статті 32 ОСОБА_3 України й частини першої статті 302 ЦК України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом.

Офіційне тлумачення вказаного положення ОСОБА_3 України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012, відповідно до пункту 1 якого збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя, таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Частина 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» містить вимоги до виконавчого документа, у якому, зокрема, має бути зазначено й індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (фізичної особи). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 26 цього Закону у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам ст. 18 державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

Водночас, п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону надає право державному виконавцю при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, зокрема, й конфіденційну.

Тому відсутність у судовому наказі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Дану правову позицію висловив Верховний Суд України також у справі № 6-62цс14.

Згідно ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Однак старший державний виконавець Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 вирішуючи питання відкриття виконавчого провадження на положення статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» та рішення Верховного Суду України уваги не звернув, та виніс постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) від 15.07.2016 року, яка в силу її невідповідності нормам матеріального права підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши чи діяв державний виконавець відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», у межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_3 та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії; безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямована ця дія; своєчасно, тобто протягом розумного строку, суд вважає що постанова ВП 51655066 від 15.07.2016 року винесена з порушенням закону, у звязку із чим слід усунути порушення шляхом визнання дій державного виконавця при винесенні оскаржуваної постанови неправомірними та скасування постанови.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання державного виконавця відкрити виконавче провадження, то суд вважає, що така вимога підлягає до часткового задоволення, а саме, слід зобов'язати старшого державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №344/16303/2015 року, виданого Івано-Франківським міським судом 04.07.2016 року про стягнення із ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 по 487,2 гривень кожному з позивачів, оскільки тільки до повноважень державного виконавця входить питання відкриття виконавчого провадження, суд не вправі замінювати собою державного виконавця та втручатись в коло його повноважень.

Однак, суд вважає за необхідне наголосити, що при вирішенні питання про відкриття виконавчого провадження на підставі заяви скаржника, державний виконавець зобовязаний дотримуватись вимог Закону України «Про виконавче провадження» та врахувати вище викладене судом у даній ухвалі та врахувати правові позиції Верховного Суду України, висловлені в постанові від 25 червня 2014 року у справі № 6-62цс14.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги скарги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 124 ОСОБА_3 України, ст. ст. 1, 6, 8, 11, 17, 18, 19 ч.1 п.1, 26 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 60, 210, 383-387 ЦПК України, керуючись ст. ст. 209-210, 386, 387 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1, заінтересована особа: старший державний виконавець Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа), скасування постанови від 15 липня 2016 року у виконавчому провадженні № 51655066 про відмову відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа) та зобовязання відкрити виконавче провадження задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 щодо винесення постанови від 15 липня 2016 року у виконавчому провадженні № 51655066 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документу) щодо виконання виконавчого листа №344/16303/2015 року, виданого Івано-Франківським міським судом 04.07.2016 року про стягнення із ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 по 487,2 гривень кожному з позивачів.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 від 15 липня 2016 року у виконавчому провадженні № 51655066 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документу) щодо виконання виконавчого листа №344/16303/2015 року, виданого Івано-Франківським міським судом 04.07.2016 року про стягнення із ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 по 487,2 гривень кожному з позивачів.

Зобов'язати старшого державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №344/16303/2015 року, виданого Івано-Франківським міським судом 04.07.2016 року про стягнення із ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 по 487,2 гривень кожному з позивачів.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Івано-Франківський міський суд протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.М. Бабій