н/п 2-з/490/60/2016
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2016 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва

у складі головуючого судді Мамаєвої О.В.,

із секретарем Баришніковою І.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову за цивільним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

15 червня 2016 року позивач звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Разом із позовною заявою позивач надала до суду заяву про забезпечення позову та просила суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладання арешту на квартиру № 110, яка розташована за адресою: м.Миколаїв, пр. Героїв Сталінграду 15-г.

В обгрунтування свого клопотання позивач вказала, що необхідність вжиття вищевказаного заходу зумовлюється тим, що оскільки спірна квартира є спільною власністю сторін по справі, у позивача виникли підозри, що якщо не вжити заходів забезпечення позову, то відповідач може розпорядитися спірним майном, що в майбутньому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно абз. 2 п.7 ППВСУ "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", питання про забезпечення позову вирішує суддя одноособово або суд у судовому засіданні (залежно від стадії розгляду справи) в день надходження заяви. Відповідно до абз.1 п.4 тієї ж Постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Згідно вимог ч.3 ст.152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Вивчивши доводи заяви, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що невжиття заходів по забезпеченню позову може в наступному утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Тому, суд вважає, за необхідне задовольнити заяву позивача та накласти арешт на спірну квартиру.

Керуючись ст.ст.151-153, 208-210 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Вжити заходи по забезпеченню позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та накласти арешт на квартиру № 110, що розташована за адресою: м.Миколаїв, пр. Героїв Сталінграду 15-г, для усунення можливості відчужити вказане нерухоме майно до вирішення спору по суті.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Миколаївської області. Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п'яти днів з дня отримання копії рішення до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м.Миколаєва.

Суддя О.В.Мамаєва