Справа№592/5791/16-ц
Провадження №2/592/1840/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2016 року м.Суми

Ковпаківський районний суду м. Суми у складі:

головуючої судді Труханової Л.М.,

з участю секретаря - Сахненко О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконкому Сумської міської ради, треті особи: Сумське бюро технічної інвентаризації, Сумська міська громадська організація Садівниче товариство «Фрунзенець» про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

16 червня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду позовною заявою до Виконкому Сумської міської ради, треті особи: Сумське бюро технічної інвентаризації, Сумська міська громадська організація Садівниче товариство «Фрунзенець» про визнання права власності на садовий будинок та господарські споруди № 20 розташований на кварталі 17 в масиві "Білопільський",громадської організації садівничого товариства "Фрунзенець" м. Суми .

Мотивує свої позовні вимоги тим, що на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 13.08.1997 року позивачем було придбано у громадянина ОСОБА_2 дачу за №20 в кварталі за №17 у Білопільському масиві садівничого товариства «Фрунзенець». На час звернення до суду товариство має назву «Громадська організація садівниче товариство «Фрунзенець».

Садовий будиночок, що продавався в складі дачі на той час ніяким чином не оформлявся, не реєструвався, тому окремий договір щодо нього також не укладався. В зв'язку із придбанням садової ділянки позивач стала членом садового товариства.

Право власності позивача на земельну ділянку було оформлене Державним актом на право приватної власності на земельну ділянку від 27.08.97 р.. Належна їй земельна ділянка внесена до Державного земельного кадастру. Пізніше ОСОБА_1 була замовлена технічна документація на вищевказану земельну ділянку, що затверджена рішенням Сумської міської ради VI скликання від 06.08.2014 рокую.

Починаючи з 1997 року ОСОБА_1 безперервно та відкрито користувалась садовою ділянкою та розташованим на ній садовим будинком із прибудовами, сараєм, вбиральнею, здійснюючи також догляд за ними, поточне ремонтування, тощо.

В 2014 році на замовлення позивача ОСОБА_3 підприємством «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» було виготовлено технічний паспорт на спірний садовий будиночок. Після чого вона звернулась до Центру надання адміністративних послуг у м. Суми з бажанням провести також оформлення і садового будинку та інших споруд, що розташовані на належній їй садовій ділянці. При зверненні для здійснення реєстрації позивачу було пояснено, що в м. Суми в часи створення садових кооперативів та в подальшому не велись по-господарські книги щодо реєстрації садових будиночків, тому в даний час при зверненні до Центру надання адміністративних послуг у м. Суми справа щодо реєстрації зупиняється на півтора місяця після чого в зв'язку із відсутністю по-господарських книг в реєстрації відмовляє з рекомендацією звернутися до суду. Крім того, їй було пояснено, що також може одразу звернутись до суду із позовом про визнання права власності садового будиночка, розташованого на належній їй земельній ділянці, оскільки правомірно було придбано земельну ділянку та садовий будинок, який на той час в якості об'єкта нерухомого майна не реєструвався, правомірно набуто членство в садовому товаристві і багато років відкрито здійснювалось користування вказаним будиночком. Враховуючи вищевказане вважає доцільним звернутися до суду з вимогою про визнання права власності за набувальною давністю.

Позивач вважає , що право власності на садовий будинок та господарські споруди вона придбала на підставі ст. 344 ЦК України , тобто за набувальною давністю.

В судовому заксіданні позивач та її представник доводи і вимоги позовної заяви підтримала в повному обсязі з підстав , зазначених в позові. Представник позивача в судовому засіданні полсянив , що , враховуючи , що позивач тривалий час користується садовим будинком та господарськими спорудами , а саме з 1997 року , що розташовані на земельній ділянці , власником якої вона є, то за набувальною давністю вона набула право власності на зазначене майно. Позивач є членом садового товариства, добросовісним користувачем та власником земельної ділянки, сплачує внески, а тому існують підстави для задоволення позову.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з"явилися , надали суду заяви з проханням розглянути справу у їх відсутності, де у вирішенні спору покладаються на розсуд суду.

Відповідач надав лист , в якому зазначив , що предмет розгляду справи жодні інтереси територіальної громади не зачіпаються.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено :

- на підставі договором купівлі-продажу від 13.08.1997 року ОСОБА_1 придбала земельну ділянку під номером 20, площею 640 кв.м. для садівництва , розташовану в м.Суми, Білопільське шосе, садівниче товариство «Фрунзенець» на території Сумського міськвиконкому (а.с. 13) ;

-відповідно до державного акту на право приватної власності на землю ШШ-СМ № 016490 власником зазначено земельної ділянки є ОСОБА_1 (а.с. 9);

-рішенням Сумської міської ради від 06.08.2014р. за №3491-МР затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі, яка знаходиться у власності ОСОБА_1 за адресою квартал 17, ділянка 20 садівничого товариства «Фрунзенець» Сумська міська громадська організація за цільовим призначенням для ведення садівництва(а. с. 5).;

-згідно довідки № 47 від 09.06.2016 року, ОСОБА_1 є дійсно членом Сумської міської громадської організації садівничого товариства «Фрунзенець» і за нею закріплена ділянка № 20 кв. 17 площею 640 кв.м, яка розташована в масиві «Білопільський»(а.с. 11)

Відповідно до ст. 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, однак позивач не зазначає в чому полягають порушення її прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито , безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років , набуває право власності на це майно(набувальна давність, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно , що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Проте, позивач до позовної заяви ненадала доказів на підтвердежння введення в експлуатацію спірного будиночку.

Так, відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна) та з моменту його прийняття до експлуатації і з моменту державної реєстрації.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки нерухоме майно ( садовий будинок), в розумінні ст. ст. 181, 182, ч. 1 ст. 331, ст. ст. 380, 381 ЦК України не є об'єктом визнання права власності, оскільки в установленому законом порядку будинок не прийнято в експлуатацію.

В судовому засіданні позивачем та її представником не надано доказів на підтвердження того , що відповідачем порушенні , не визнані чи оспорюються права позивача щодо визнання за нею права власності на нерухоме майно. Крім того , судом встановлено, що позивач не позбавлена права визнати за нею право власності на нерухоме майно в спосіб , передбачений діючим законодавством.

Крім того , посилення позичвача та її представника як на підставу визнання з права власності на нерухоме майно за позивачем за набувальною давністю є безпідставним , оскільким вимоги ст. 344 ЦК України передбачають визнання права власності на нерухоме майно за набувальної давністю у разі , якщо особа заволоділа чужим майном. Однак , ані позивачем, ані її представником не надано доказів на підтвердження того , за ким значиться зареєстроване нерухоме майно , яким позивач володіла тривалий час.

З урахуванням наведеного , на думку суду , відсутні підстави для задоволення позову позивача.

Керуючись ст.10, 11, 57, 58, 59, 64,60, 209, 212-215 ЦПК України, 181,182, 380, 381, 392 ЦК України суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Виконкому Сумської міської ради, треті особи: Сумське бюро технічної інвентаризації, Сумська міська громадська організація Садівниче товариство «Фрунзенець» про визнання права власності на садовий будинок та господарські споруди № 20 розташований на кварталі 17 в масиві "Білопільський",громадської організації садівничого товариства "Фрунзенець" м. Суми відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку в Апеляційний суд Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлений 05 серпня 2016 року.

Суддя Л.М. Труханова