РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 534/2341/15-ц

2/534/219/16

13 січня 2016 р. м. Комсомольськ

Комсомольський міський суд Полтавської області в складі :

головуючого судді Солохи О.В.

при секретарі Жуковій Н.А.

за участю: позивача не зявився, представника позивача ОСОБА_1, відповідача - ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, представника третьої особи не зявився, розглянувши у судовому засіданні в м. Комсомольську цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до виконавчого комітету Комсомольської міської ради Полтавської області, ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет позову - Комсомольська міська рада Полтавської області про визнання права власності на нежитлову будівлю за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позов, в якому просила визнати за ОСОБА_4, 18.12.1971р.н., право власності за набувальною давністю на нерухоме майно: нежитлову будівлю загальною площею 452,8 м2, що розташована за адресою: Полтавська область, м. Комсомольськ, вул. Чайковського, 28, що складається із нежитлової будівлі літ. «А» площею 408,7 м2 та сараю літ. «Б» площею 44,1 м2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.02.2004р. між позивачем та МП «Лада» укладено попередній договір про укладення купівлі-продажу спірної нежитлової будівлі в простій письмовій формі. Згідно п.3.1 договору покупець та продавець зобовязані були заключити договір купівлі-продажу в строк до 02.03.2004р. Разом з тим до зазначеної дати договір укладено не було. Позивач з моменту укладання попереднього договору і на час розгляду справи у суді користується спірною нежитловою будівлею. Жодних претензій з боку МП «Лада» на адресу позивача щодо користування спірною будівлею не надходило. Враховуючи, що позивач має намір продати спірну будівлю, а правовстановлюючих документів не має, остання вимушена звернутися до суду про визнання права власності на нежитлову будівлю за набувальною давністю.

Позивач у судове засідання не зявився, направив до суду свого представника.

Представник позивач у судовому засідання позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав повністю.

Відповідач - виконавчий комітету Комсомольської міської ради Полтавської області, в особі свого представника позов не визнав, з підстав вказаних у запереченні.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Комсомольська міська рада Полтавської області, свого представника до зали суду не направила.

Заслухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що Полтавським ГЗК між МП «Лада» та 01.12.1994р. було укладено контракт №72 на товарній біржі згідно якого продавець зобовязується передати у власність, а покупець прийняти корівник за адресою: м. Комсомольськ, вул. Чайковського, 28. Термін передачі вказаного нежитлового приміщення становить 5 днів.

Законом, що визначає правові умови створення та діяльності товарних бірж на території України є Закон України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року №1956-XII (надалі за текстом Закон №1956-XII).

Згідно ч.2 ст.15 Закону №1956-XII угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Суд наголошує, що за вимогами ч.5 ст.15 Закону №1956-XII біржові операції дозволяється здійснювати тільки членам біржі або брокерам.

Брокери є фізичними особами, зареєстрованими на біржі відповідно до її статуту, обов'язки яких полягають у виконанні доручень членів біржі, яких вони представляють, щодо здійснення біржових операцій шляхом підшукування контрактів і поданні здійснюваних ними операцій для реєстрації на біржі (ч.1 ст.16 Закону №1956-XII).

Суд зазначає, що позивачем не надано доказів того, що МП «Лада» було членом товарної біржі.

Під час судового засідання встановлено, що за контрактом від 01.12.1994р. №72 Полтавський ГЗК зобовязувався передати МП «Лада» нежитлову будівлю «корівник» у кількості 1 од. (вул. Чайковського, 28, м. Комсомольськ), без зазначення загальної площі даної будівлі. Разом з тим позивач просить визнати право власності за набувальною давністю на нерухоме майно: нежитлову будівлю загальною площею 452,8 м2, що розташована за адресою: Полтавська область, м. Комсомольськ, вул. Чайковського, 28, що складається із нежитлової будівлі літ. «А» площею 408,7 м2 та сараю літ. «Б» площею 44,1 м2 та посилається, що КП «КМБТІ» вироблено технічний паспорт даної будівлі на замовлення ОСОБА_4

Суд критично ставиться до тієї обставини, що позивач просить визнати право власності за набувальною давністю на нерухоме майно: нежитлову будівлю загальною площею 452,8 м2, що розташована за адресою: Полтавська область, м. Комсомольськ, вул. Чайковського, 28, що складається із нежитлової будівлі літ. «А» площею 408,7 м2 та сараю літ. «Б» площею 44,1 м2, в той час як з контракту від 01.12.1994р. №72 вбачається, що нежитлова будівля «корівник» за адресою: вул. Чайковського, 28, м. Комсомольськ складається з 1 одиниці нежитлової будівлі без розбивки на декілька будівель та без зазначення загальної площі будівлі.

За інформацію отриманою від КП «КМБТІ» від 02.12.2015р. №4658 право власності на будівлю за адресою вул. Чайковського, 28, м. Комсомольськ, Полтавської області не зареєстровано за власником.

Суд вказує, що позивачем не надано акту передачі нежитлової будівлі «корівник» (вул. Чайковського, 28, м. Комсомольськ) за контрактом від 01.12.1994р. №72 укладеним між МП «Лада» та Полтавським ГЗК.

Судом також встановлено, що між позивачем та МП «Лада» укладено попередній договір про укладення купівлі-продажу спірної нежитлової будівлі від 10.02.2004р. в простій письмовій формі (а.с.6-70). Згідно п.3.1 Договору покупець та продавець зобовязані були заключити договір купівлі-продажу в строк до 02.03.2004р. У відповідності до п.3.2 зобовязання, встановлене даним договором припиняється. Якщо основний договір не укладено протягом строку визначеного п.3.1 даного Договору. Пунктом 5.1 Договору визначено, що він набуває чинності з моменту підписання сторонами та діє до 03.03.2004р. Ціна нерухомого майна становить 20 000 грн.(п.2.1 Договору).

За приписами ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Суд вказує, що позивачем не надано суду докази того, що між МП «Лада» та ОСОБА_4 було укладено основний договір купівлі-продажу спірної нежитлової будівлі відповідно до укладеного попереднього договору від 10.02.2004р. або направлення однією із сторін пропозиції про його укладення.

Натомість, представник позивача у судовому засіданні підтвердила, що попередній договір про укладення купівлі-продажу спірної нежитлової будівлі від 10.02.2004р. припинив свою дію, основний договір купівлі-продажу спірної нежитлової будівлі укладено не було, а позивач користувався спірною нежитловою будівлею без достатніх правових підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Зі змісту ст.344 ЦК України випливає, що позивач, як володілець майна, протягом всього часу володіння ним має бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. У такому випаду при вирішенні питання щодо визнання права власності на майно в порядку набивальної давності необхідно виходити із того, що задоволення таких вимог можливе лише за умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння.

Аналогічні роз'яснення містить п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», згідно якого, при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Відповідно до п. 13 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» № 5 від 7 лютого 2014 року, можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суд повинен врахувати, зокрема, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Суд критично ставиться до тієї обставини, що позивач знаючи про відсутність у неї підстав для набуття права власності на спірну нежитлову будівлю, оскільки після закінчення дії попереднього договору купівлі-продажу спірної нежитлової будівлі від 10.02.2004р. основний договір не було укладено, користувалася будівлею без достатніх правових підстав.

Суд не приймає до уваги покази свідка ОСОБА_5, яка не змогла дати змістовних пояснень щодо обставин справи. Інші свідки лише підтвердили, що ОСОБА_4 протягом певного періоду користувалася спірною будівлею, проте не змогли дати змістовних показів чи на законних підставах відбувалось таке користування.

Судом встановлено, що державна реєстрація МП «Лада» припинено 29.10.2014р. номер запису №3000592. Засновником МП «Лада» та головою комісії з припинення або ліквідатор МП «Лада» значиться ОСОБА_2 (а.с.28-30).

За вимогами чч.8, 11, 12 ст.111 ЦК України ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред'явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду. Після завершення розрахунків з кредиторами ліквідаційна комісія (ліквідатор) складає ліквідаційний баланс, забезпечує його затвердження учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, та забезпечує подання органам доходів і зборів. Майно юридичної особи, що залишилося після задоволення вимог кредиторів (у тому числі за податками, зборами, єдиним внеском на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та іншими коштами, що належить сплатити до державного або місцевого бюджету, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування), передається учасникам юридичної особи, якщо інше не встановлено установчими документами юридичної особи або законом.

Суд вказує, що відповідачем ОСОБА_2 не надано суду докази того, що спірна нежитлова будівля знаходилася на балансі МП «Лада» засновником та головою комісії з припинення або ліквідатором якої був ОСОБА_2 Оскільки за вказаними вище положеннями ЦК України, майно юридичної особи, що залишилося після задоволення вимог кредиторів передається учасникам юридичної особи. Як встановлено судом, засновником МП «Лада» був ОСОБА_2 Інших доказів ні представником позивача, ні відповідачем ОСОБА_2 не надано.

Суд не приймає визнання позову відповідачем ОСОБА_2, оскільки таке визнання відповідачем позову суперечить закону та порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, зокрема іншого відповідача.

Разом з тим суд вказує, що за змістом положень статей 335 і 344 ЦК України право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК України). Проте як було встановлено судом, єдиним документом згідно якого нежитлову будівля «корівник» без зазначення її загальної площі, було передано МП «Лада» є контракт від 01.12.1994р. Разом з тим відповідачем ОСОБА_2 не доведено, що МП «Лада» було учасником товарної біржі та мало право вчиняти відповідні угоди на біржі та не надано суду акт прийому-передачі нежитлової будівлі «корівник» за адресою: вул. Чайковського, 28, м. Комсомольськ, Полтавської області. Крім того, ОСОБА_2 не надано суду зрозумілих пояснень чому у відповідності до вимог ч.12 ст.111 ЦК України майно МП «Лада», що залишилося після задоволення вимог кредиторів, зокрема, нежитлову будівлю «корівник» за адресою: вул. Чайковського, 28, м. Комсомольськ, Полтавської області, не було передано його засновнику ОСОБА_2

Відповідно дост.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

У силу вимог ст.ст. 58, 59 ЦПК України інших належних і допустимих доказів сторони суду не надали.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстави для задоволення позову.

Долю процесуальних витрат суд вирішує на підставі ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 11, 57, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через суд, що ухвалив рішення шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 16 січня 2016р.

Суддя підпис ОСОБА_6

Згідно з оригіналом.

Суддя О.В. Солоха