Справа № 716/913/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.08.2016 року Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Угриновської Л.Я.

секретаря Кульки О.М.,

з участю позивачки ОСОБА_1,

представника позивачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Заставна цивільну справу за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до територіальної громади с.Веренчанка Заставнівського району про визнання права власності на спадщину за законом ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати за останньою право власності на житловий будинок із господарськими спорудами, який розсташований в с.Веренчанка по вул. Стуса, 25а Заставнівського району в порядку спадщини за законом після смерті брата ОСОБА_3, померлого 17.06.2007 року в с. Веренчанка Заставнівського району. В мотивування позову представник позивачки посилається на те, що після смерті останнього відкрилась спадщина, до якої входить житловий будинок з погосподарськими будівлями, що розташований в с.Веренчанка по вул. Стуса, 25а. Спадкоємцем спадкового майно по закону другої черги після смерті ОСОБА_3 є ОСОБА_1, котра проживала разом із спадкодавцем до часу відкриття спадщини. Спадкоємці першої черги по закону після смерті ОСОБА_3 - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від своєї частки в спадщині відмовились, подавши відповідні заяви до нотаріуса. Представник позивачки посилається на те, що на даний час позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину , проте у видачі свідоцтва про право власності їй відмовлено із-за відсутності правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві.

В судовому засіданні позивачка та представник позивачки позов підтримали повністю.

Представник територіальної громади в судове засідання не зявився, в заяві до суду просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю.

Судом встановлено, що 17.06.2007 року помер ОСОБА_3. За життя останній заповіту не залишав, а тому відкрилась спадщина по закону.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, в тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той із подружжя, який його пережив, батьки.

Вiдповiдно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповiтом i за законом можуть бути фiзичнi особи, якi є живими на час вiдкриття спадщини.

Спадкоємцем першої черги по закону являються : дружина ОСОБА_4, діти- Шапка Л.В., ОСОБА_6 Згідно спадкової справи №33/2016 останні від своєї частки в спадщині після смерті ОСОБА_3 відмовились .

Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Спадкоємцями другої черги по закону після смерті ОСОБА_3 є сестри- Пеліховська М.І. та ОСОБА_7 Згідно спадкової справи №33/2016 остання від спадщини після смерті брата відмовилась.

За правилами ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1268 ЦК України , спадкуванням є перехiд прав та обов'язкiв (спадщини) вiд фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осiб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповiтом або за законом. До складу спадщини входять yci права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент вiдкриття спадщини i не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе.

Спадкоємець за заповiтом чи за законом має право прийняти спадшину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи iз застереженням. Спадкоємець, який постiйно проживав разом iз спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку не заявив про вiдмову вiд неї. Незалежно вiд часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Вiдповiдно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час смерті не проживав постiйно iз спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно довідки № 1594 від 08.06.2016 року, виданої виконавчим комітетом Веренчанської сільської ради із померлим ОСОБА_3 проживала сестра ОСОБА_1 .

Встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до державного нотаріуса Заставнівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, згідно якої заведена спадкова справа № 33/2016, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 9 від 06.07.2016 року .

Відповідно до положення ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов"язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свiдоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

На виконання вимоги даної статті позивачка звернулася до нотаріальної контори із відповідною заявою, проте їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по закону , оскільки нею не було надано правовстановлюючих документів на житловий будинок. Вказане підтверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 03.06.2016 року .

Встановлено, що ОСОБА_3 за життя не оформив документи на належне йому нерухоме майно та не зареєстрував його в органах БТІ.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснювався в Україні (УРСР) із 1979 року.

Згідно Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачено обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності .

Вищий Спецiалiзований Суд України з розгляду цивільних i кримінальних справ в iнформацiйному листi вiд 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування п 3.3. наголошує, що всi господарсько-побутові будiвлi та споруди у домоволодіннях, якi належать громадянам i були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР вiд 22 січня 1979 року "Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будiвель", i під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не вiдносяться до категорії самовільних (самочинних).

Також в даному листі зазначається, що записи у погосподарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо.

Факт належності ОСОБА_3 вищезазначеного житлового будинку підтверджується інвентарною справою , випискою з погосподарської книги, довідками сільської ради .

Постанова Пленуму Верховного суду України вiд 04.10.1991р. №7 Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок у п. 9 зазначає, що право власності на житловий будинок, збудований громадянами на вiдведенiй в установленому порядку на земельній дiлянцi i прийнятий в експлуатацію виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Встановлено, що житловий будинок з погосподарськими будівлями , що розташований в с.Веренчака вул.Стуса, 25а Заставнівського району побудований в 1960-1982 роках.

Громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці , яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності . За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року , на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.

Відповідно ст. 328 ЦК України , право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема iз правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо iнше прямо не випливає iз закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України в разi вiдсутностi документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.1222,1261,1262,1268,1269 ЦК України, ст.ст. 213-215, 293 ЦПК України , суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться в с.Веренчанка по вул. Стуса, 25 а Заставнівського району Чернівецької області загальною площею 38,20 кв.м, житловою площею 19,70 кв.м в порядку спадщини за законом після смерті брата ОСОБА_3 , померлого 17.06.2007 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Чернівецької області через районний суд протягом 10 днів з часу проголошення.

Суддя