28.07.2016 Справа № 337/1551/15-ц
Пров. №2/337/973/2016
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 липня 2016 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі
головуючого судді Бондаренко І.В.
з участю секретаря Побережної О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, про визнання такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
Позивач подав до суду позов до відповідачів про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням - належною їй квартирою №42 в б.15 по вул.Ентузиастів в м.Запоріжжі, оскільки вони в ній з січня 2016 року не проживають без поважних причин, ОСОБА_3 квартиру продала та зобов»язалась сама знятись з реєстрації та зняти з реєстрації всіх зареєстрованих в ній осіб, проте свої зобов»язання не виконала, а ОСОБА_2 взагалі ніколи в квартирі не проживала та не проживає.
Відповідачі у судове засідання більше двох разів не з»явились, про їх час повідомлялись належним чином рекомендованими листами з повідомленнями, та через оголошення у газеті «Запорізька правда» №28 від 21.07.2016 року, заперечень проти позову суду не надали.
Від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи у його відсутності.
В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 23.04.2016 року позивачу ОСОБА_1 належить квартира АДРЕСА_1.
В квартирі на даний час зареєстровані колишня власниця ОСОБА_3, та ОСОБА_2.
Згідно п.14 договору купівлі-продажу від 23.04.2016 року, продавець квартири ОСОБА_3 зобов»язалась звільнити та передати квартиру покупцю, а також зняти з реєстраційного обліку вказаної квартири всіх осіб, які там зареєстровані.
Проте, на даний час ОСОБА_3 свої зобов»язання за договором не виконала.
Згідно акту, складеного посадовими особами МКП «Основаніє» 11.07.2016 року, у квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не проживають з січня 2016 року.
Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суду пояснили, що відповідачка ОСОБА_3 їм відома, вони допомагали їй продати квартиру АДРЕСА_2 позивачці ОСОБА_1. ОСОБА_3 дійсно не проживає в квартирі позивача з січня 2016 року, вона громадянка ОСОБА_6, і після продажу квартири виїхала до ОСОБА_6. ОСОБА_2 у квартирі взагалі ніколи не проживала, а ОСОБА_3 зареєструвала її за її проханням, для оформлення якихось документів. З моменту продажу квартири відповідачі в ній не проживають.
Вислухавши представника позивача, свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги можуть бути задоволені з наступних підстав.
Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
У відповідності до ст.401,403 ЦК України право користування чужим майном /сервітут/ може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб. Сервітут визначає обсяг прав щодо користування чужим майном.
Відповідно до ч.1 ст.405 ЦК України члени сім»ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону /особистий сервітут/.
При цьому, у відповідності до п.4 ч.1 ст.406 ЦК України сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту.
У відповідності до ст.ст.526,530 ЦК України зобов»язання має виконуватись належним чином та у строк, зазначений в договорі.
У відповідності до ст.ст.11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, обов»язок надання яких покладається на сторони по справі.
В даному випадку встановлено, що позивач у встановленому законом порядку набула право власності на квартиру АДРЕСА_1.
ОСОБА_3, як колишня власниця, передала позивачу своє право власності на вказану квартиру, таким чином, втратила і право користування квартирою.
ОСОБА_2, яка отримала право сервітуту на вказану квартиру від її колишньої власниці ОСОБА_3, втратила таке право на підставі п.4 ч.1 ст.406 ЦК України, оскільки відпали обставини, які були підставою для встановлення сервітуту.
ОСОБА_3, крім того, не виконала вимоги п.14 договору купівлі-продажу квартири від 23.04.2016 року, відповідно до якого вона не тільки зобов»язалась звільнити та передати квартиру покупцю, але і зняти з реєстраційного обліку вказаної квартири всіх осіб, які там зареєстровані.
Крім того, суду надані докази того, що відповідачі у вказаній квартирі з січня 2016 року не проживають.
З боку відповідачів не надійшло будь-яких заперечень проти позову та вказаних обставин, та не надано доказів, які б спростовували доводи позивача та пояснення свідків.
За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення заявлених позовних вимог та визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою.
Керуючись ст.ст.10,11,60,208,212-218,224-227 ЦПК України, ст.391,401,403,405,406, 526,530 ЦК України, суд
Усунути перешкоди ОСОБА_1 в здійсненні права користування власністю - квартирою №42 б.15 по вул.Ентузиастів в м.Запоріжжі та визнати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування квартирою №42 в б.15 по вул.Ентузиастів в м.Запоріжжі.
На рішення позивачем протягом 10 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції, а відповідач має право протягом 10 днів з дня отримання копії заочного рішення подати до суду першої інстанції заяву про його перегляд.
Суддя