Справа № 703/5936/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2016 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Васильківської Т.В.

секретар судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Смілянський міський відділ державної виконавчої служби Смілянського міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання права власності на автомобіль та зняття обмежень,-

встановив:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом. Зазначав, що 22 травня 2010 року між ним та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу автомобіля Opel Vectra, 1989 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі VIN-WOL 000089К5100343, який за згодою сторін оформлено у вигляді довіреності. На підтвердження цього договору купівлі-продажу ОСОБА_2 надав розписку, згідно з якою останній продав йому автомобіль 22 травня 2010 року за 25 тис. грн. Надана довіреність від 22 травня 2010 року посвідчена приватним нотаріусом Канівського міського нотаріального округу, відповідно до якої позивач, разом із ОСОБА_6., ОСОБА_7О та ОСОБА_8 мають право, крім іншого, знімати з обліку та відчужувати цей автомобіль.

14 вересня 2015 року працівником ІДПС взводу №1 роти ДПС ДАІ з обслуговування стаціонарних постів при УДАІ ГУ МВС України в Київській області було складено протокол огляду та тимчасового затримання транспортного засобу спірного автомобіля, який було вилучено у позивача у звязку із тим, що на цей автомобіль накладено арешт.

Посилаючись на те, що видачею довіреності було приховано інший правочин, який дійсно мав місце угоду купівлі-продажу автомобіля, ОСОБА_2 просив визнати зазначену довіреність удаваним правочином, визнати, що між ним та ОСОБА_9 22 травня 2010 року укладено договір купівлі-продажу автомобіля, визнати за собою право власності на цей автомобіль і виключити останній з опису та звільнити з-під арешту.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_10 позов підтримала і просила його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином, звернувся із заявою, в якій просив справу розглядати без його участі та позовні вимоги визнав повністю.

Представник третьої особи Смілянського МВ ДВС Смілянського міського управління юстиції, та третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не прибули, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом достовірно встановлено, що 22 травня 2010 року ОСОБА_3 видав на імя ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7О та ОСОБА_8 нотаріально посвідчену довіреність на право керування та розпорядження належним йому автомобілем Opel Vectra, 1989 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі VIN-WOL 000089К5100343 строком на десять років з правом передоручення (а.с.6-7). Одночасно надав письмову розписку про отримання від ОСОБА_2 25 000 грн. (а.с.8).

В період з 2010 року по 14 вересня 2015 року спірний автомобіль фактично перебував у володінні ОСОБА_2, який ним керував та проводив поточний ремонт, що не заперечується відповідачем та підтверджується матеріалами справи (а.с.11 -15)

За даними Державтоінспекції вказаний транспортний засіб перебуває на обліку і його власником є ОСОБА_3А.(а.с.17).

У Смілянському МВ ДВС Смілянського МУЮ перебуває виконавче провадження про стягнення на користь ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості з ОСОБА_3, в межах якого накладено арешт на спірний автомобіль, та 14 вересня 2015 року працівником ІДПС взводу №1 роти ДПС ДАІ з обслуговування стаціонарних постів при УДАІ ГУ МВС України в Київській області складено протокол огляду та тимчасового затримання транспортного засобу відповідного автомобіля (а.с. 10).

Відповідно до вимог ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути предявлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Позивачем у позові про визнання права власності може бути лише власник особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через предявлення позову).

Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний механізм, з яким закон повязує виникнення в особи субєктивного права власності на певні обєкти, слід встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний обєкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України.

Загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України.

Складовими цієї процедури є зміст та форма договору, спосіб, місце укладення.

Правове регулювання відносин, повязаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Згідно з Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200, оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих відповідно у територіальному органі з надання сервісних послуг МВС і Держсільгоспінспекції бланків біржових угод.

Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС.

У разі продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, філією субєкта господарювання або уповноваженим дилером, крім акта приймання-передачі підприємства-виробника, покупцеві видається акт приймання-передачі, що укладається між субєктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером.

Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгоспінспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану.

У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі.

Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

Сутність та правова природа загальноцивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України.

За частиною третьою статті 244 ЦК України довіреність це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобовязана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 ЦК України).

Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами.

Договір купівлі-продажу це угода, за якою продавець (одна сторона) зобовязується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.

Такої правової позиції дійшов Верховний Суд України 16 грудня 2015 року у справі № 6-688цс15, та відповідно до вимог ч.1 ст. 360-7 ЦПК України вона врахована при розгляді даної справи.

Оскільки судом встановлено, що договір купівлі-продажу спірного автомобіля не укладався, цей автомобіль не знятий з обліку в уповноваженому органі МВС та зареєстрований за ОСОБА_3, то суд приходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання права власності на автомобіль.

Крім того, не підлягають задоволенню і позовні вимоги в частині зняття арешту з автомобіля автомобілем Opel Vectra, 1989 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, оскільки позивач не є власником даного транспортного засобу і тому не вправі вимагати зняття арешту з майна, яке йому не належить.

Враховуючи, що відповідно до вимог п.13 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» позивач як учасник бойових дій (а.с.16), звільнений від сплати судового збору, то сплачений ним під час звернення із позовом судовий збір підлягає поверненню як надмірно сплачений.

Керуючись ст. 235, 244, 328, 392, 655 ЦК України ст. 10, 59, 60, 88, 209, 213, 215, 218, 360-7 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Смілянський міський відділ державної виконавчої служби Смілянського міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання права власності на автомобіль та зняття обмежень - відмовити.

Зобов'язати Смілянське управління Державної казначейської служби України Черкаської області повернути ОСОБА_2 надмірно сплачений ним, згідно квитанції № 0.0.468195042.1 від 27 листопда 2015 року, судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп..

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через Смілянський міськрайсуд шляхом подачі апеляційної скарги в 10 денний строк з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі його оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасоване.

Повний текст рішення виготовлено 16 січня 2016 року.

Головуючий Т.В. Васильківська