Справа № 523/1547/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" квітня 2016 р.

Суворовський районнийсуд міста Одеси, в складі:

головуючого судді - Малиновського О.М.

при секретарі- Шевчук М.Є.

за участю прокурора - Тубичко Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №15, в м. Одеса, цивільну справу за позовом Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_1, за участю третьої особи без самостійних вимог Служби у справах дітей Одеської міської ради про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ

Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради звернулася до суду з позовними вимогами в яких зазначила, що ОСОБА_1 є матерю малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, проте фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 та залишалася без батьківського піклування. Позивач зазначає, що ОСОБА_1 не працює, зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, вихованням дитини не займається, не піклується про стан її здоровя. Дитина немає нормального харчування, одягу та належних умов для життя та розвитку внаслідок безвідповідального ставлення матері. Неодноразові попередження не дали дійових результатів, ОСОБА_1 продовжує ухилятися від виконання батьківських обовязків, була притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП. В звязку з чим, районною адміністрацією було прийнято розпорядження від 14.12.2015р. №1060р. про заходи щодо захисту прав та інтересів малолітньої ОСОБА_2 та влаштування її до дитячого державного закладу, на підставі якого служба у справах дітей ОМР відібрала дитину у ОСОБА_1 та передала на виховання до КУ «Дитяча міська клінічна лікарня №3». Посилаючись на зазначені обставини позивач просить відібрати у ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 малолітню ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, без позбавлення батьківських прав.

В судовому засіданні представник позивача предявлені позовні вимоги підтримала. Разом з тим, пояснила, що відповідач на даний час працевлаштувалася та переїхала проживати до матері де облаштувала окрему кімнату для свого проживання, та проживання своїх дітей.

Відповідач предявлені позовні вимоги не визнала та зазначила, що дійсно на даний час виправилася та зробила всі необхідні умови для нормального проживання для своїх дітей. З 14.03.2016р. вона працює у ТОВ «ЖСК Суворовський».

Представник служби у справах дітей Одеської міської ради в судовому засіданні посилаючись на зміну обставин у житті ОСОБА_1 у вирішені виниклого спору послалась на розсуд суду.

Прокурор вважав, що предявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Суд, заслухавши сторін, вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, щоЛукащук ОСОБА_3 народилася 20 листопада 2010р.. Її матерю є ОСОБА_1. Відомості про батька записані згідно за ч.1 ст. 135 СК України, тобто за прізвищам матері (а.с.5).

Наказом від 17 жовтня 2014р. №61/1 по службі у справах дітей Одеської міської ради ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 була поставлена на облік дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах (а.с.6).

Розпорядженням Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 14 грудня 2015р. № 1060р. малолітня ОСОБА_2 була вилучена у матері, - ОСОБА_1 з її тимчасовим влаштуванням до державного дитячого закладу на повне державне забезпечення (а.с.4). Фактично дитина була відібрана у ОСОБА_1 20.01.2016р., що підтверджується відповідним актом про передачу дитини (а.с.14). Підставою для відібрання малолітньої дитини у ОСОБА_1 стало те, що вона фактично проживаючи за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 систематично зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, ухиляється від виховання та утримання малолітньої дитини. Дані обставини були підтверджені актами обстеження житлово-побутових умов, протоколами бесід, свідченнями сусідів. Малолітня дитина перебуває в КУ «Дитяча міська клінічна лікарня №3».

Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються ст. 170 СК України, яка визначає, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених п.п.2-5 ч.1 ст. 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечними для її життя, здоровя і морального виховання.

Згідно ч.2 той же статті, у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоровя дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відбирання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобовязаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав.

Частина 3 статті регламентує, що якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.

Обставини, які стали підставою для відібрання ОСОБА_2 у її матері ОСОБА_1, у судовому засіданні останньою фактично були визнанні. Тобто, станом на час відбирання малолітньої дитини у позивача були достатні правові підстави для передачі малолітньої ОСОБА_2 до державного закладу. Разом з тим, суд вважає, що предявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно представлених з боку позивача актів обстеження умов проживання від 02.03.2016р., 22.04.2016р. убачається, що ОСОБА_1 на даний час проживає разом з матерю та вітчимом за адресою: м. Одеса, вул. Кап. Кузнєцова, 108 у приміщенні, яке знаходиться на балансі житлово-експлуатаційної організації. В двох житлових кімнатах зроблений ремонт. Одна житлова кімната об лаштована для проживання ОСОБА_1 та її дітей, для яких влаштовані власні ліжка. Всім необхідним діти забезпечені. Тобто, з представлених з боку позивача документів слід дійти висновку, що над даний час з боку ОСОБА_1 створені належні умови для виховання малолітньої ОСОБА_2

Згідно довідки від 07 квітня 2016р. № 17, ОСОБА_1 працює штукатуром по договору підряду в ТОВ «ЖЕП Суворовський» з 14.03.2016р. по теперішній час.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що на даний час відпали підстави для відібрання малолітньої дитини ОСОБА_2 у її матері. Суд визначає, що ОСОБА_1 своїми діями виправила свою поведінку та ставлення до власного життя та життя своїх дітей, що знайшло своє підтвердження під час розгляду справи та фактично не заперечувалося представником позивача. Повернення дитини на виховання її матері, при обставинах встановлених судом, буде відповідати інтересам дитини.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що рішення про відібрання дитини було ухвалено Суворовською районною адміністрацію ОМР 14 грудня 2015р., проте даний позов був предявлений до суду лише 03.02.2016р., що є порушенням строків визначених ч.2 ст.170 СК України, а саме обовязок предявлення позову у семиденний строк з часу прийняття рішення про відібрання дитини. Суд також не приймає до уваги, як належний доказ, посилання позивача про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП, так як представлений протокол про притягнення до адміністративної відповідальності не може таке підтверджувати. Дані про ухвалення з цього приводу постанови суду в матеріалах справи відсутні.

На підстав викладеного суд дійшов висновку , що у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст. ст.10,11,64,88,209,212,214,215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ

Позовні вимоги Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_1, за участю третьої особи без самостійних вимог служби у справах дітей Одеської міської ради про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав - залишити без задоволення у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до апеляці йного суду Одеської області, через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня його оголошення.

Суддя