Справа №345/2111/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.09.2016 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді Миговича О.М.

секретаря - Гладенької Л.Ф.

з участю: представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у заочному відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Калуші справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на рухоме майно, суд -

в с т а н о в и в :

13.05.2008 року позивач ОСОБА_2 придбав у відповідача ОСОБА_3 транспортний засіб DAF TE 47XS, 2001 року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_2, реєстраційний НОМЕР_1. На момент продажу т/з він перебував у заставі як забезпечення виконання забов'язання за кредитним договором №48 від 26.03.2008 року, укладеним ВАТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем ОСОБА_3 В зв'язку з перебуванням даного т/з в заставі, на виконання взятих на себе зобов'язань 13.05.2008 року ОСОБА_3 видано позивачу ОСОБА_2 розписку і довіреність на право експлуатації та розпорядження т/з, передано сам т/з, ключі від нього та правовстановлюючі документи. В даній розписці сторони обумовили умови укладеного між ними договору купівлі-продажу транспортного засобу.

В момент укладення даного договору покупець - ОСОБА_2 передав продавцю - ОСОБА_3 1 000,00 доларів США та зобов'язався вносити за продавця чергові платежі згідно кредитного договору №48 від 26.03.2008 року. В свою чергу продавець зобов'язався здійснити переєстрацію т/з після сплати покупцем чергових платежів по кредитному договору.

Після виконання взятих на себе зобов'язань, сторони звернулись до уповноваженого державного органу щодо здійснення перереєстрації т/з, однак їм було відмовлено у зв'язку із наявністю заборони на відчуження рухомого майна, накладеного відділом ДВС Калуського МРУЮ.

У зв'язку з цим ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просять позов задоволити. Не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин та не повідомив суд про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Суд, за згодою представника позивача та враховуючи вимоги ст.ст.224-226 ЦПК України вважає, що справу слід розглянути заочно у відсутності відповідача на підставі наявних в ній доказів, яких достатньо для вирішення позову по суті.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3, виданого 2-ге МРВ ДАІ м.Калуша, відповідач ОСОБА_3 є власником автомобіля DAF TE 47XS, 2001 року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_2, реєстраційний НОМЕР_1 (а.с.8).

13 травня 2008 року позивач придбав у відповідача зазначений автомобіль, що підтверджується складеною сторонами розпискою (а.с.5-6).

На момент продажу т/з він перебував у заставі як забезпечення виконання забов'язання за кредитним договором №48 від 26.03.2008 року, укладеним ВАТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем ОСОБА_3 (а.с.9-13).

Зі змісту наданої сторонами спору розписки вбачається, що відповідач 13 травня 2008 отримав від позивача 1000,00 дол. США і довіреність на право експлуатації та розпорядження т/з, передано сам т/з, ключі від нього та правовстановлюючі документи, а також позивач ОСОБА_2 зобов'язався вносити за продавця чергові платежі згідно кредитного договору №48 від 26.03.2008 року. В свою чергу продавець зобов'язався здійснити перереєстрацію т/з після сплати покупцем чергових платежів по кредитному договору.

Оформлення купівлі-продажу автомобіля та перехід права власності на нього від однієї особи до іншої особи шляхом оформлення відповідної довіреності не передбачено чинним законодавством України.

Відповідно до ст. 244 ЦК України на підставі довіреності здійснюється представництво. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Згідно зі ст. ст. 238, 244 ЦК України довіреність не є правовим оформленням переходу права власності.

Підстави набуття права власності на майно чітко визначені цивільним законодавством (Глава 24 ЦК України).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. ст. 638, 639 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Є обов'язковими для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх, Правила державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 (п. 2 вказаних Правил).

Пунктами 2, 7, 8 зазначених Правил передбачено порядок набуття права власності на транспортний засіб з обов'язковою реєстрацією власником придбаного транспортного засобу на підставі документів, що підтверджують право власності.

Відповідно до п. 7 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи або їх представники зобов'язані зареєструвати їх протягом 10 діб після придбання або митного оформлення, чи тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Відповідно до п. 8 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника і документів, що посвідчують його особу, правомірність придбання транспортного засобу, відповідність конструкції транспортного засобу встановленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Для реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зареєстровані в підрозділах ДАІ, крім названих документів, додається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) з відміткою підрозділу ДАІ про зняття транспортного засобу з обліку. Перед відчуженням такий транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ.

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих у Департаменті Державтоінспекції бланках, договори купівлі-продажу транспортних засобів, оформлені в Державтоінспекції, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби.

Ні доручення, ні розписка не є документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів.

Згідно Правилами державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, передбачено особливий порядок укладення договорів купівлі-продажу та реєстрації автомобілів.

А тому надана позивачем розписка на підтвердження факту укладення договору купівлі-продажу автомобіля в письмовій формі не може створювати у його сторін будь-яких прав і обов'язків, в т.ч. бути підставою для набуття позивачем права власності на транспортний засіб.

Таким чином те, що між сторонами спору було укладено договір купівлі-продажу спірного транспортного засобу та наявність підстав для визнання за позивачем права власності на нього, є таким, що ґрунтується на припущеннях.

Таким чином, враховуючи, що спірний автомобіль не був знятий з обліку в органах ДАІ та був зареєстрований за відповідачем, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки правовідносини між сторонами регулюються не лише нормами ЦК України, а і нормативними актами, якими врегульовано порядок відчуження транспортних засобів на території України.

У зв'язку з наведеним, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

На підставі ст. ст. 238, 244, 328, 392, 638, 639 ЦК України, керуючись ст. ст. 213-215, 224-226 ЦПК України, суд -

р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на рухоме майно - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Івано- Франківської області через Калуський міськрайонний суд шляхом подачі в 10 денний строк апеляційної скарги з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: