Справа № 308/3567/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2016 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Бенца К.К., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення факту належності в порядку спадкування за заповітом на праві власності земельної ділянки ,-

встановив:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту належності в порядку спадкування за заповітом на праві власності земельної ділянки.

Згідно ч.2 ст. 26 ЦПК України у справах окремого провадження особами, які беруть участь у справі є заявники, інші заінтересовані особи , їхні представники.

Відповідно до ч.1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ст. 256 ЦПК і не є вичерпним.

Відповідно до ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Дана заява не може бути прийнята судом, оскільки відповідно до п.3 ч.3 Постанови Пленуму Верхового Суду України "Про судову практику в cправах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення факту пов'язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні.

Із змісту заяви вбачається, що заявник ОСОБА_1 фактично просить суд : визнати за ним право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом за померлою матір'ю ОСОБА_2

Крім того, у відповіді приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Митровцій Ю.Ю., яка була надана заявнику щодо оформлення право на спадщину, заявнику роз'яснено, що в зв'язку з відсутністю державної реєстрації права власності за спадкодавцем на вказану земельну ділянку, йому необхідно звернутися до суду з позовом про визнання прав та обов'язків щодо земельної ділянки.

Категорія справ, розгляд яких можливий в порядку окремого провадження чітко визначений ч.2 ст. 234 та ч.1 ст.256 ЦПК України.

Розгляд справи про встановлення факту належності заявникові права власності на нерухоме майно, про що останній просить у своїй заяві, що подана в порядку окремого провадження, не відноситься до тієї категорії справ, що передбачені ч.2 ст.234 та ч.1 ст.256 ЦПК України.

Встановлення такого юридичного факту, як належність особі нерухомості на праві власності, діючим законодавством не передбачено.

Визнання права власності за фізичною особою, як один із способів захисту таких прав, що передбачений ст.16 ЦК України, може бути предметом судового розгляду, але при наявності для цьогоправових підстав і тільки в порядку позовного, а не окремого провадження.

Компетенція суду в окремому провадженні обмежена встановленням наявності (чи відсутності) юридичних і доказових фактів. Інакше кажучи, при розгляді цих справ не можна одночасно підтвердити наявність самого факту і прав заінтересованої особи, які випливають з даного факту.

Суд не має права розглядати справи про встановлення факту належності права власності на нерухоме майно в порядку окремого провадження, так як вже саме таке звернення, саме по собі, передбачає наявність спору про право.

Таким чином із заяви поданої в порядку окремого провадження вбачається спір про право.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 256 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

За змістом цієї статті, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення не підлягають судовому розгляду, якщо законом визначений інший порядок їх встановлення.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення » встановлення судом факту володіння нерухомістю на праві власності можливе, якщо у заявника загублено або втрачено правовстановлюючий документ на нерухомість та зазначений факт не може бути підтверджений у позасудовому порядку. На підтвердження цього факту заявник подає докази щодо неможливості одержання ним відповідного документа або його поновлення

Враховуючи вищевикладене, вважаю необхідним відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності в порядку спадкування за заповітом на праві власності земельної ділянки , роз`яснивши, що заявник має право звернутися до суду в порядку позовного провадження з позовною заявою на загальних підставах.

Разом з тим, якщо особі відмовлено у прийнятті заяви із наведених підстав, то це не позбавляє його права звернутися до суду в контексті Конвенції про захист прав і основних свобод людини, оскільки за цією особою зберігається право порушити в суді справу за позовною заявою.

Відмова суду у прийнятті заяви до провадження не може вважатися порушенням права на справедливий судовий захист, як це передбачено ст. 55 Конституції України та статей Конвенції про захист прав і основних свобод людини, оскільки громадянина не позбавляє права особисто захищати свої права в судах нашої держави в порядку позовного провадження з позовною заявою на загальних підставах.

На підставі викладеного, керуючись Постановою Пленуму Верхового Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", ст.ст. 234, 256, 293 ЦПК України, суддя,-

ухвалив:

У відкритті провадження по справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності в порядку спадкування за заповітом на праві власності земельної ділянки- відмовити.

Відмова у відкритті провадження у справі в порядку окремого провадження, перешкоджає повторному зверненню до суду з такою самою заявою.

Роз'яснити заявнику, право на звернення з тією самою вимогою до суду в порядку позовного провадження за місцем знаходження нерухомості.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення . У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи , яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца