РІШЕННЯ

іменем України

"27" квітня 2016 р. 145/440/16-ц

2/145/348/2016

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Мазурчака А. Г.

за участі секретаря Мигдальської Н.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 РДА про зміну договору оренди землі,

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, в якій вказує, що 16 лютого 2009 року між нею та ОСОБА_3 районною державною адміністрацією Вінницької області було укладено договір оренди землі загальною площею 57, 3589 га на території Черемошненської сільської ради Тиврівського району Вінницької області №14/1, зареєстрований у ОСОБА_3 відділі Вінницької регіональної філії Центр ДЗК 17.08.2009 року за № 07.

У вказаному договорі вона помилково записана як ФОП ОСОБА_2, хоча із самого змісту договору вбачається (зокрема п. 30 договору), що вона виступала саме як фізична особа.

Тому бажає внести відповідні зміни в договір оренди.

Відповідно до п. 37 вказаного договору його дія припиняється зокрема в разі ліквідації юридичної особи орендаря.

На її думку, цей пункт договору є незаконним, так як вона не є юридичною особою - орендарем. Тому бажає внести відповідні зміни у договір, та зазначений пункт виключити.

Крім того, відповідно до п. 40 договору перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Зазначений пункт суперечить ст. 32 Закону України «Про оренду землі», оскільки законом визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

У зв'язку з цим, бажає внести відповідні зміни в договір та п.40 договору викласти в редакції, аналогічній нормі ст. 32 Закону України «Про оренду землі».

Крім того, згідно цього ж таки п. 40 договору, право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи - орендаря не переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку разом з орендарем.

Вважає вказаний пункт договору незаконним із наступних підстав.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

На відміну від загальних правил, які містяться в ст.1218 ЦК України, статтею 1219 ЦК України встановлюється перелік прав та обов'язків, які не входять до складу спадщини. Зазначається, що до складу спадщини не входять права та обов'язки, які нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 4) право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України.

Право оренди земельної ділянки не відноситься до закріпленого в ст. 1219 ЦК України переліку прав та обов'язків особи, які не входять до складу спадщини. Тобто, за загальним правилом, право оренди земельної ділянки включається до спадщини.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 93 ЗК України, право оренди земельної ділянки може відчужуватися, у тому числі продаватися на земельних торгах, а також передаватися у заставу, спадщину, вноситися до статутного капіталу власником земельної ділянки - на строк до 50 років, крім випадків, визначених законом.

Тому бажає внести відповідні зміни у договір, та передбачити у ньому положення про те, що право оренди земельної ділянки включається до складу спадщини.

У зв'язку з наведеним вона звернулась до ОСОБА_3 райдержадміністрації як до орендодавця вказаної земельної ділянки із клопотанням про внесення відповідних змін до договору, проте Листом від 09.12.2015 року остання повідомила її про те, що ними надсилався запит з цього приводу до Департаменту екології та природних ресурсів Вінницької ОДА та надала відповідні роз'яснення, які зводяться до того, що повноваження щодо передачі землі здійснюють обласні державні адміністрації згідно п.5 ст. 122 ЗК України.

Вважає, таку відмову неправомірною так як відповідно ч. 5 ст. 122 ЗК України (в редакції Закону № 5245-УІ (5245-17) від 06.09.2012 року) з 01.01.2013 року повноваження щодо передачі в користування, земельних ділянок водного фонду державної власності! належать обласним державним адміністраціям, однак вона не просила надати їй в користування земельну ділянку, а просила внести зміни в уже існуючий договір, який було укладено райдержадміністрацією правомірно, відповідно до вимог тогочасного законодавства.

Тому такі дії відповідача розцінює як фактичну відмову у внесенні змін в договір.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до п. 36 договору оренди землі, зміна його умов здійснюється в письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо змін умов договору спір розв'язується в судовому порядку.

Тому вона змушена звертатися до суду з даним позовом і просити суд внести відповідні зміни в договір в судовому порядку.

Просить Договір оренди земельної ділянки загальною площею 57,3589 га на території Черемошненської сільської ради Тиврівського району Вінницької області № 14/1, укладений 16 лютого 2009 року між ОСОБА_2 ОСОБА_3 районною державною адміністрацією Вінницької області та зареєстрований у ОСОБА_3 відділі Вінницької регіональної філії Центр ДЗК 17.08.2009 року за №07 змінити:

- вважати орендарем фізичну особу - ОСОБА_2;

- абзац 4 п. 37 вказаного договору, відповідно до якого його дія припиняється зокрема в разі ліквідації юридичної особи орендаря, виключити.

- пункт 40 договору викласти у наступній редакції:

« Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи -орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи-орендаря переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку разом з орендарем».

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити з підстав, наведених в позовній заяві. Пояснив, що позивачка орендар земельної ділянки державної власності , хоче привести договір у відповідність до вимог чинного законодавства. ОСОБА_2 укладала договір як фізична особа, а не підприємець, як помилково зазначено у договорі.

Представник відповідача ОСОБА_3 РДА Вінницької області в судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1219 ЦК України до складу спадщини не входять права та обов'язки, які нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 4) право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки може відчужуватися, у тому числі продаватися на земельних торгах, а також передаватися у заставу, спадщину, вноситися до статутного капіталу власником земельної ділянки - на строк до 50 років, крім випадків, визначених законом.

Відповідно до ч.4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

В судовому засіданні встановлено, що 16 лютого 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 районною державною адміністрацією Вінницької області було укладено договір оренди землі №14/1 (а.с.5-8) загальною площею 57, 3589 га на території Черемошненської сільської ради Тиврівського району Вінницької області, який зареєстрований у ОСОБА_3 відділі Вінницької регіональної філії Центр ДЗК 17.08.2009 року за № 07.

У вказаному договорі позивач записана як ФОП ОСОБА_2, хоча із самого змісту договору вбачається (зокрема п. 30 договору), що вона виступала саме як фізична особа.

Відповідно до п. 37 вказаного договору його дія припиняється зокрема в разі ліквідації юридичної особи орендаря. Оскільки орендар - фізична особа, а тому суд вважає, що зазначений пункт необхідно виключити.

Пункт 40 договору «Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору; право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи -орендаря не переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку разом з орендарем" суперечить ст. 32 Закону України «Про оренду землі» та ч.5 ст.93 ЗК України, відповідно до яких перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, право оренди земельної ділянки може відчужуватися, у тому числі продаватися на земельних торгах, а також передаватися у заставу, спадщину, вноситися до статутного капіталу власником земельної ділянки - на строк до 50 років, крім випадків, визначених законом.

Крім того, право оренди земельної ділянки не відноситься до закріпленого в ст.1219 ЦК України переліку прав та обов'язків особи, які не входять до складу спадщини, а тому, за загальним правилом, право оренди земельної ділянки включається до спадщини.

Суд, враховуючи викладене, вважає за доцільне внести відповідні зміни у договір, привівши його у відповідність до вимог чинного законодавства, а тому позов задовольняє.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст.651, 702, 1218, 1219 ЦК України, ст.93 ЗК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ від 16 квітня 2004 року,

вирішив:

Позов задоволити.

Договір оренди земельної ділянки загальною площею 57,3589 га на території Черемошненської сільської ради Тиврівського району Вінницької області № 14/1, укладений 16 лютого 2009 року між ОСОБА_2 ОСОБА_3 районною державною адміністрацією Вінницької області та зареєстрований у ОСОБА_3 відділі Вінницької регіональної філії Центр ДЗК 17.08.2009 року за №07 змінити:

- вважати орендарем фізичну особу - ОСОБА_2;

- абзац 4 п. 37 вказаного договору, відповідно до якого його дія припиняється зокрема в разі ліквідації юридичної особи орендаря, виключити.

- пункт 40 договору викласти у наступній редакції:

« Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи -орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи-орендаря переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку разом з орендарем».

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Мазурчак А. Г.