УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2016 року Іллічівський районний суд м.Маріуполя в складі: головуючого судді Литвиненко Н. В при секретарі Сініловій Г.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Маріуполі справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», заінтересована особа: Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Григ» про визнання дій старшого державного виконавця неправомірними та скасування повідомлення про повернення виконавчого документу, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2016 року ПАТ Перший український міжнародний банк (далі ПАТ «ПУМБ») звернулось до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1 посилаючись на те, що 08.11.2016 року на адресу ПАТ «ПУМБ» надійшло повідомлення від 21.10.2016 року №20-1.573/17 старшого державного виконавця Кошкера І.А. про повернення стягувану виконавчого документа виконавчого листа №2-390/2010, виданого 20.10.2014 року Іллічівським районним судом м.Маріуполя Донецької області про солідарне стягнення з ТОВ «Григ» заборгованості за кредитним договором у розмірі 10 514 504,22 грн. без прийняття до виконання з посиланням на п.п.8,10 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 02.06.2016 року, який набрав законної сили 05.10.2016 року. Однак, відповідно до п.8 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 02.06.2016 року, який набрав законної сили 05.10.2016 року, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обовязковим. Згідно із п.10 ст.4 зазначеного Закону, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо виконавчий документ предявлено не за місцем виконання. Вказував, що виконавчий документ виконавчий лист № 2-390/2010, виданий 20.10.2014 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області було предявлено Банком до виконання 04.10.2016 року, шляхом спрямування заяви про відкриття виконавчого провадження разом із виконавчим документом на адресу відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби поштовою кореспонденцією, що підтверджується реєстром поштових відправлень та повідомленням про відправлення від 04.10.2016 року. Водночас, Законом України «Про виконавче провадження» в редакції від 28.12.2015 року, яка діяла на момент предявлення виконавчого документа до виконання 04.10.2016 року не передбачено сплату стягувачем авансового внеску при предявленні виконавчого документу до виконання. Що стосується підвідомчості вказаного виконавчого документу, зазначав, що відповідно до п.2 ч.2 ст.21 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 28.12.2015 року на відділ примусового виконання рішень управлінь ДВС ГТУЮ покладається виконання рішень за яким сума зобовязань становить від трьох до десяти мільйонів гривень або еквіваленту суму в іноземній валюті. Отже станом на 04.10.2016 року (на дату предявлення виконавчого документу до виконання), враховуючи той факт, що сума заборгованості є більшою ніж 3 мільйони гривень, виконавчий лист № 2-390/2010 був підвідомчій саме Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. Представник заявника просив визнати дії старшого державного виконавця Кошкера І.А. неправомірними та скасувати повідомлення про повернення виконавчого документу без виконання.

Представник заявника ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що заявлені вимоги в скарзі підтримує та просить їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи та боржник у судове засідання не зявились з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всієї території України. Примусове виконання рішень судів та інших юрисдикційних органів законом покладено на державну виконавчу службу. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) закріплені у Законі України «Про виконавче провадження».

Цим же Законом встановлено правові засади захисту прав стягувача, боржника у виконавчому провадженні, що полягають у можливості оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця при примусовому виконанні рішення суду. Судовий контроль за виконанням судових рішень, ухвалених в порядку цивільного судочинства, здійснюється в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Примусове виконання рішень судів та інших юрисдикційних органів закон покладає на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Правові засади діяльності державної виконавчої служби визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження»

Частиною 1 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 28.12.2015 року встановлено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Судом встановлено, що 20.10.2014 року Іллічівським районним судом м.Маріуполя був виданий виконавчий лист 2-390/2010 про солідарне стягнення з ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Григ», ОСОБА_4 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором №18 від 29.04.2008 року в розмірі 10514504,22 грн., а також витрати по оплаті судового збору в рівних частках з кожного по 606,67 грн.

Як зазначає у своєї скарзі представник Банку виконавчий документ виконавчий лист по справі № 2-390/2010 від 20.10.2014 року, виданий Іллічівським районним судом м. Маріуполя, був предявлений до виконання 04.10.2016 року, шляхом спрямування заяви про відкриття виконавчого провадження разом із виконавчим листом на адресу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України поштовою кореспонденцією до дії нового Закону України «Про виконавче провадження», що підтверджується копією реєстру відправлення кореспонденції та фіскальним чеком від 04.10.2016 року.

Суд вважає, що здача на пошту є юридично значимою дією і є предявленням виконавчого листа, який адресований конкретному органу ДВС. Даний спосіб предявлення виконавчого документу не протирічить вимогам Закону України «Про виконавче провадження» або Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Згідно з ч.1 ст.251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Як зазначено у статті 255 ЦК України якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції. Письмові заяви та повідомлення, здані до установи звязку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно.

Таким чином, державний виконавець повинен був прийняти рішення про відкриття провадження відповідно з нормами діючими на дату подачі цього документу, що відображено на конверті (04.10.2016 року).

21.10.2016 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1 з посиланням на вимоги п.8 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016 року), п.4 розділу 1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (в редакції від 29.09.2016 року) повідомлено ПАТ «ПУМБ» про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Підставами повернення зазначеного виконавчого документу стягувачу без виконання державний виконавець зазначає: по-перше, відповідно до п.8 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016 року, який набрав законної сили 05.10.2016 року), виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо стягувач не надав підтвердження сплатити авансового внеску, якщо авансування є обовязковим; по-друге, відповідно до п.10 ч.4 ст.4 ОСОБА_4 України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016 року, який набрав законної сили 05.10.2016 року), виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обовязковим, відповідно до п.10 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016 року, який набрав законної сили 05.10.2016 року), виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо виконавчий документ предявлено не за місцем виконання.

Як зазначалося вище Закон України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016 року, який набрав законної сили 05.10.2016 року) не може бути застосований, оскільки набув чинність пізніше вчинених Банком дій, повязаних з предявлення виконавчого документу до виконання. При цьому, з боку ПАТ «ПУМБ» були дотримані вимоги до виконавчого документу, передбачені ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент предявлення виконавчого документу до виконання).

Таким чином, посилання старшого державного виконавця у повідомленні про повернення виконавчого документу стягувачу, в звязку з ненаданням підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обовязковим, є неспроможним та таким, що порушує законні права та інтереси заявника, тобто ПАТ «ПУМБ», як стягувача.

Як визначено у статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Закону, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини другої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Серед іншого у виконавчому документі зазначається резолютивна частина рішення, яка містить висновок суду по суті позовних вимог та розмір грошових сум присуджених стороні.

Як зазначено вище другою підставою для повернення виконавчого документу стягувачу, старший державний виконавець зазначає порушення підвідомчості вказаного виконавчого документу.

Відповідно до ч. 2 п. 2 ст.21 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції , яка діяла на момент предявлення виконавчого документу до виконання), на відділ примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головного управління юстиції в області, містах Києві та Севастополі покладається виконання рішень, за якими, у тому числі: сума зобовязання становить від трьох до десяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.26 Закону, державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: предявлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення.

Отже станом на дату предявлення виконавчого документу до виконання (04.10.2016 року), гривневий еквівалент суми заборгованості у розмірі 10514504,22 грн. є більшим ніж 3 мільйони гривень, відповідно виконавчий лист № 2-390/2010 підвідомчий саме відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

При таких обставинах, з урахуванням викладеного, суд вважає, що старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 при винесенні повідомлення про повернення виконавчого документу виконавчого листа № 2-390/2010, виданого 20.10.2014 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області стягувачу ПАТ «ПУМБ» були порушені вимоги діючого законодавства, а саме Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент предявлення виконавчого документу до виконання), що порушило законні права та інтереси заявника, тобто ПАТ «ПУМБ», як стягувача і як факт винесення незаконного повідомлення про повернення виконавчого документу без прийняття.

Таким чином, суд вважає, що дії старшого державного виконавця щодо повернення виконавчого документу є неправомірними, відповідно дане повідомлення підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 383-387 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», заінтересована особа: Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Григ» про визнання дій старшого державного виконавця неправомірними та скасування повідомлення про повернення виконавчого документу, задовольнити.

Визнати дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1 щодо повернення виконавчого документу виконавчого листа № 2-390/2010, виданого Іллічівським районним судом міста Маріуполя Донецької області 20.10.2014 року щодо солідарного стягнення з ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Григ», ОСОБА_4 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором №18 від 29.04.2008 року в розмірі 10514504,22 грн., а також витрати по оплаті судового збору в рівних частках з кожного по 606,67 грн., неправомірними.

Скасувати повідомлення про повернення виконавчого документу № 2-390/2010, виданого Іллічівським районним судом міста Маріуполя Донецької області 20.10.2014 року щодо солідарного стягнення з ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Григ», ОСОБА_4 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором №18 від 29.04.2008 року в розмірі 10514504,22 грн., а також витрати по оплаті судового збору в рівних частках з кожного по 606,67 грн., стягувачу без прийняття, як незаконне.

На ухвалу може бути подана апеляція в апеляційний суд Донецької області через Іллічівський райсуд м. Маріуполя протягом 5 днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_5