Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1266/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Єгорова С. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

28.07.2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Єгорової С.М.,

суддів: Письменного О.А., Фомічова С.Є.

із секретарем Яковлєвою Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3, на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 07 квітня 2016 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5, третя особа Реєстраційна служба Бобринецького районного управління юстиції Кіровоградської області, про визнання договору оренди землі припиненим, -

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила визнати договір оренди землі припиненим, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що їй на праві власності згідно державного акту серії КР :02:000:241 належить земельна ділянка площею 9,31 га, що розташована на території Павлогірківської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, яку 14.04.2010 року передала в оренду строком на 10 років фізичній особі-підприємцю ОСОБА_6, договір зареєстровано за №40 у Бобринецькому районному відділі Кіровоградської регіональної філії ДП "Центр ДЗК". Оскільки 10.12.2013 року орендар ОСОБА_6 помер, а його спадкоємці ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не зареєструвалися суб"єктами підприємницької діяльності та не вирішували питання про внесення змін до спірного договору, тому вважає, що вищевказаний договір оренди припинив свою дію з дати смерті орендаря, тобто з 10.12.2013 року.

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 07 квітня 2016 року відмовлено у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування вказаного судового рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позову. Зазначає про порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав та просив суд її задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, направили заяви про розгляд справи без їхньої участі та нотаріально посвідчені заяви про визнання позову, в яких зазначили, що не обробляли та не використовували спірну земельну ділянку після смерті ОСОБА_6, просили рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позов (а.с.28, 31, 32).

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що позивач, згідно державного акту серії КР :02:000:241 є власником земельної ділянки площею 9,31 га, що розташована на території Павлогірківської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області та 14 квітня 2010 року укладено договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 10 років із орендарем фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6, який зареєстровано за №40 у Бобринецькому районному відділі Кіровоградської регіональної філії ДП "Центр ДЗК" ( а.с. 6-7).

З актового запису про смерть № 342 від 11.12.2013 року встановлено, що ОСОБА_6, 10.12.2013 року помер (а.с. 86).

Відповідно до ст.ст.1218, 1268 ЦК України спадщину після його смерті за законом прийняли дружина ОСОБА_5 та син ОСОБА_4, що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих 13 травня 2015 року державним нотаріусом Новоукраїнської районної державної нотаріальної контори спадкоємцям-відповідачам (а.с.117-118) та копіями матеріалів спадкової справи №375/2014(а.с.98-118).

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осібпідприємців встановлено, що підприємницька діяльність ОСОБА_6 припинена у звязку з його смертю, про що 16 грудня 2013 року зроблено відповідний запис.

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осібпідприємців також встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не зареєстровані як фізичні особипідприємці станом на 10 жовтня 2015 року.

Відповідно до вимог ст. 609 ЦК України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Судом першої інстанцій установлено, що ОСОБА_6 укладено договір як фізичною особоюпідприємцем.

До підприємницької діяльності фізичних осіб згідно зі ст. 51 ЦК України застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

За змістом ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб підприємців це засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру.

Частиною третьою ст. 46 цього Закону передбачено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця.

Отже, фізична особа підприємець це статус, який фізична особа може набути або втратити.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 46 Закону державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця проводиться, зокрема, в разі смерті фізичної особи підприємця.

Згідно із ч. 1 ст. 781 ЦК України договір найму припиняється в разі смерті фізичної особи наймача, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (ч. 2 ст. 792 ЦК України).

Статтею 31 Закону України "Про оренду землі" передбачено припинення договору оренди землі у разі смерті фізичної особи орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки.

За змістом частини першої статті 7 Закону право на оренду земельної ділянки переходить після смерті фізичної особи орендаря, якщо інше не передбачено договором оренди, до спадкоємців, а в разі їх відмови чи відсутності таких спадкоємців до осіб, які використовували цю земельну ділянку разом з орендарем і виявили бажання стати орендарями в разі, якщо це не суперечить вимогам ЗК України.

Отже, якщо умовами договору оренди земельної ділянки, укладеного сторонами, не передбачається заборона переходу права на оренду в порядку спадкування, то спадкоємці орендаря (фізичної особи підприємця) після смерті останнього можуть успадкувати право на оренду земельної ділянки, яка є предметом цього договору.

Пунктом 40 договору оренди передбачено перехід права на орендовану земельну ділянку до спадкоємців у разі смерті фізичної особи орендаря.

За змістом ст. 31 Закону договір оренди землі припиняється, у тому числі, в разі смерті фізичної особи орендаря.

У п. 37 договору оренди сторони визначили підстави припинення дії договору, зокрема: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викуп земельної ділянки для суспільних потреб або примусове відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи орендаря; в інших випадках, передбачених законом.

Указаний договір оренди земельної ділянки, укладений 14 квітня 2010 року між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_6, припинений у звязку зі смертю орендаря відповідно до вимог ст. 31 Закону та пункту 37 договору.

Статтею 1 Закону визначено, що оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою (ст. 5 Закону).

Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону (ст. 6 Закону).

Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року № 6-375цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для судів.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що у зв'язку із смертю орендаря ФОП ОСОБА_6 право на спірну орендовану земельну ділянку перейшло до спадкоємців ОСОБА_5 та ОСОБА_4, які не відмовилися від виконання договору оренди, окрім того ці обставини встановлені щодо відповідачів рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 03.09.2015 року, яке на даний час є чинним (а.с. 135-138), та у відповідності до ч.3 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню, а також, оскільки ці обставини не спростовано позивачем належними та допустимими доказами, тому відсутні підстави для визнання припиненим вказаного вище договору оренди земл.

Стаття 174 ЦПК України передбачає, що відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд не приймає визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Відповідно до ч. 5 ст. 300 ЦПК України визнання апеляційної скарги другою стороною враховується апеляційним судом у частині наявності або відсутності фактів, які мають значення для вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив всі обставини і не врахував вимоги норм матеріального права щодо підстав припинення договору оренди землі, та дійшов помилкового висновку щодо продовження його дії після смерті ОСОБА_6, який орендував спірну земельну ділянку як фізична особа-підприємець.

Між сторонами у справі існує спір щодо припинення укладеного між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_6 договору оренди землі від 14 квітня 2010 року, за вирішенням якого позивач звернулась до суду, що відповідає вимогам ст. 16 ЦК України.

Відповідачами визнано позов та обставини, на які посилається в обгрунтування своїх вимог позивач, що зазначено у поданих ними заявах до апеляційного суду, визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Крім того, із вказаних заяв убачається, що відповідачі не заперечують проти задоволення апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3, задовольнити.

Рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 07 квітня 2016 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 задовільнити.

Визнати договір оренди землі від 14.04.2010 року укладений між ОСОБА_2 та фізичною особою підприємцем ОСОБА_6, зареєстрованого у Бобринецькому районному відділі Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 08.10.2010 року за № 40, площею 9,31 га, яка розташована на території Павлогірківської сільської ради та належить ОСОБА_7 припиненим з 10.12.2013 року.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: