провадження № 2/294/780/16
справа № 294/559/16-ц
РІШЕННЯ

(заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2016 року Чуднівський районний суд Житомирської області

у складі:

головуючого судді Лесько М.О.

при секретарі Марчук В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чуднові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про відшкодування моральної та матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Чуднівського районного суду Житомирської області з позовом до відповідача - Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про відшкодування завданої моральної та матеріальної шкоди.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 09.09.2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» було подано позов до суду про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 23304,77 грн. чим було порушено його права як людини, громадянина та учасника бойових дій, який безпосередньо брав участь в антитерористичній операції з 17.03.2015 року по 08.03.2016 року.

Не зважаючи на положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20.05.2014 року та п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», якими призупинено нарахування та сплату відсотків та пені по кредитним зобовязаннях, відповідач продовжував надсилати на адресу позивача повідомлення про нарахування пені і штрафів, а 09.09.2015 року банком було подано позов до ОСОБА_1 як боржника.

Такими неправомірними діями відповідач наніс непоправну матеріальну та моральну шкоду позивачеві та його матері ОСОБА_2, у якої неодноразово почалися ішемічні атаки серця, вона змушена була постійно перебувати під наглядом лікарів та відповідно понесла непередбачувані витрати на лікування та медикаменти. На фоні вказаних подій позивач після повернення із зони бойових дій також переніс сильне душевне хвилювання, внаслідок чого перебував з 28.04.2016 року по 05.05.2016 року на стаціонарному обстеженні в Житомирській обласній психіатричній лікарні №1, у відділенні №10.

Позивач просить стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» заподіяну матеріальну шкоду у розмірі 4506,48 грн., які матір позивача витратила на лікування та медикаменти, а також моральну шкоду у розмірі 123304,77 грн. за рахунок коштів відповідача шляхом списання в безспірному порядку на його користь з рахунків відповідача і погашення та закриття кредитного договору №б/н від 07.12.2010 року (номер картки 5168 7423 0725 9675).

Сторони в судове засідання не зявились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

У звязку з неявкою сторін, суд згідно зі ст.169 ЦПК України розглядає справу без їх участі, на підставі наявних доказів, та відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у звязку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем до позовної заяви додано не посвідчені жодним чином ксерокопії документів про його участь в антитерористичній операції у період з 17.03.2015 року по 08.03.2016 року (а.с. 7); про його перебування на стаціонарному обстеженні в Житомирській обласній психіатричній лікарні №1 у відділенні №10 у період з 28.04.2016 року по 05.05.2016 року (а.с. 8); ксерокопії листів, адресованих військовим комісаром Чуднівсько-Любарського ОРВК ОСОБА_3 керівнику ПАТ КБ «Приватбанк» (м. Чуднів) №168 від 09.02.2015 року та №1330 від 17.06.2015 року з повідомленням про те, що ОСОБА_1 28.01.2015 року призваний на військову службу по мобілізації і для нього має бути призупинено нарахування та сплату відсотків по кредиту (а.с. 5, 6) та довідки, виданої позивачеві представником відповідача про те, що він подав до банку документи про мобілізацію (а.с. 9); копії паспорта (а.с. 12), картки платника податків (а.с. 13) та посвідчення учасника бойових дій позивача (а.с. 14).

Також позивачем додано копію паспорта ОСОБА_2 (а.с. 15), консультативні висновки спеціалістів щодо пацієнта ОСОБА_2 (а.с. 16-19), епікриз хворої ОСОБА_2 (а.с. 20, 21) та копії форм Чуднівської ЦРЛ на придбання медикаментів членом лікарняної каси ОСОБА_2 (а.с. 22-25).

Відповідно до статті 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування у даній справі є рішення, дії чи бездіяльність відповідача, якими позивачеві було завдано матеріальної та моральної шкоди, вина відповідача у заподіянні шкоди позивачеві та розмір такої шкоди і сума коштів, необхідна для її відшкодування.

Позивачем не надано суду жодних доказів заподіяння йому як матеріальної так і моральної шкоди відповідачем. Обставини, на які посилається позивач у тексті позовної заяви (існування правовідносин, заснованих на кредитному договорі; надсилання відповідачем на адресу позивача повідомлень про нарахування пені та штрафу) не підтверджено ним будь-яким належним та допустимим доказом. Також позивачем не доведено причинно-наслідкового звязку між діями відповідача і заподіянням шкоди позивачеві та вини відповідача у заподіянні шкоди.

З довідки №10166668/5226980 від 11.04.2016 року вбачається, що ОСОБА_1 дійсно є клієнтом відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 9). Встановивши вказану обставину, можливо припустити, що між сторонами існували чи існують правовідносини, засновані на кредитному договорі, та які сторонам не вдалось врегулювати у позасудовому порядку. Однак, судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях.

Щодо ОСОБА_2, яка не є позивачем у даній справі, суду не надано підтвердження того, що позивач ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом прав та інтересів іншої особи ОСОБА_2 чи має повноваження представляти її інтереси. Тому суд не бере до уваги докази, що стосуються витрат на лікування, понесених ОСОБА_2

Зважаючи на вищевикладене, позов ОСОБА_1 є не обґрунтованим, обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог не були ним доведені належними та допустимими доказами, тому суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення такого позову.

На підставі наведеного вище обґрунтування та керуючись статтями 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, статтями 57-61, 169, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

Заочне рішення може бути переглянуте Чуднівським районним судом Житомирської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги через Чуднівський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення чи апеляційної скарги, якщо їх не було подано. У разі подання заяви про перегляд заочного рішення чи апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після перегляду справи.

Суддя: М.О. Лесько