Справа №588/1156/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Шевченко В. С.
Номер провадження 22-ц/788/1221/16 Суддя-доповідач - Левченко Т. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Хвостика С. Г. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 31 травня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа - Тростянецьке відділення Сумської обласної дирекції Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и л а:

30 липня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який обґрунтовує тим, що йому на праві власності належить житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1. 04 червня 2015 року близько 05 години ранку ОСОБА_3 залишив транспортний засіб марки ГАЗ 5201 держномер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_5, і не вжив заходів щодо недопущення його самовільного руху, що призвело до руху вказаного транспортного засобу з послідуючим наїздом на сарай, розташований на території домогосподарства ОСОБА_4, чим завдав останньому матеріальних збитків. В добровільному порядку спір вирішити не вдалося, тому позивач просить стягнути з ОСОБА_3 на його користь матеріальні збитки у розмірі 6796 грн., а також моральну шкоду в розмірі 6000 грн.

Рішенням суду від 31 травня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 завдану матеріальну шкоду в сумі 6974 грн., моральну шкоду в сумі 600 грн. та витрати пов'язані з проведенням експертизи в сумі 4608 грн., а всього 12182 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 1242 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. В доводах апеляційної скарги посилається на те, що суд ухвалив рішення без врахування фактичних обставин справи, з наданням переваги стороні позивача. Зазначає, що на час проведення обстеження експертом сарай було ним приведено у стан, який він мав до дорожньо-транспортної пригоди, а саме: замінено пошкоджений шифер на стіні та покривлі сараю. Крім того він не був повідомлений про обстеження сараю експертом.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, відповідача ОСОБА_3 та його представника - адвоката Діброви К.Ю., позивача ОСОБА_4 та представника ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» Скриньку Л.О., дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, належить житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями по АДРЕСА_1 (а. с. 5).

04 червня 2015 року близько 05 год. ранку ОСОБА_3, залишивши транспортний засіб ГАЗ 5201 номерний знак НОМЕР_1 по вул. Радянській у с. Новоукраїнка Тростянецького району Сумської області, не вжив всіх заходів, щоб не допустити його самовільного руху, що призвело до руху автомобіля з послідуючим наїздом на сарай, що входить до складу садиби, належної позивачу по АДРЕСА_1.

Перевіркою ВДАІ по факту ДТП встановлено, що водій ОСОБА_3 своїми діями порушив п. 15.12 Правил дорожнього руху України (а. с. 9). За вказане порушення ОСОБА_3 постановою Тростянецького районного суду Сумської області від 30.06.2015 року, притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України у виді штрафу в сумі 340 грн. (а. с. 4).

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №1267/1277 від 14 березня 2016 року, розмір матеріальної шкоди, заподіяної власнику сараю та сараю - прибудови, розташованих в домоволодінні по АДРЕСА_1, внаслідок ДТП, що відбулося 04 червня 2015 року, на дату проведення обстеження, складає 6974 грн. (а. с. 53-71).

Відповідно до страхового полісу № АІ/1755547 строком дії до 31 жовтня 2015 року ОСОБА_3 застрахував свою цивільну відповідальність в НАСК «Оранта», забезпечений транспортний засіб ГАЗ 5201 номерний знак НОМЕР_1.

Суд першої інстанції, з посиланням на правову позицію Верховного Суду України у справі № 6-2808цс15 (постанова від 20 січня 2016 року), прийшов до обґрунтованого висновку, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

На час дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб ГАЗ 5201 номерний знак НОМЕР_1 перебував у володінні відповідача на підставі довіреності власника ОСОБА_5, строк дії якої до 16.03.2025 року.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи з технічної точки зору характер оглянутих ушкоджень, виявлених при обстеженні сараю літ. «в» та сараю-прибудови літ. «в», відповідає даним висновку інспектора ВДАІ та даним акту комісії Ницахської сільської ради. За результатами проведеного обстеження експертом встановлено перелік та обсяги ремонтно-відновлювальних робіт, які необхідно провести для усунення пошкоджень, які були спричинені сараю літ. «В» та сараю-прибудові літ. «в» в результаті скоєної події, яка сталася 04.06.2015 року. Кошторисна вартість матеріалів, необхідних для виконання ремонтно-будівельних робіт, розрахована з урахуванням коефіцієнтів фізичного зносу для кожного конструктивного елементу господарських будівель.

В судовому засіданні апеляційного суду експерт Ольговський В.В. пояснив, що виявлені ним при обстеженні сараю та прибудови до нього пошкодження, які також зазначені в акті комісії Ницахської сільської ради та матеріалах ВДАІ, могли утворитися внаслідок ДТП, що сталася 04.06.2015 року, а саме: сарай стоїть на дерев'яних стовпах, які внаслідок ДТП похилились і декілька з них вийшли з пазів дерев'яної обв'язки, прибудова до сараю відійшла від стіни та похилилася. Також пояснив, що у розрахунок матеріальної шкоди не було включено заміну шиферних листів.

Виходячи з зазначених доказів, колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги про те, що при проведенні експертизи, не було враховано фізичний знос сараю та те, що відповідачем було усунуто всі пошкодження сараю шляхом заміни пошкодженого шиферу на стіні та покрівлі сараю. Не можна погодитись і з доводами апеляційної скарги про те, що безпідставно було включено до матеріальної шкоди і пошкодження прибудови до сараю. Згідно акту Ницахської сільської ради прибудова до сараю відійшла від стіни та похилилася. Як пояснив експерт Ольговський В.В. такі ушкодження могли утворитися внаслідок ДТП від удару по будівлі транспортного засобу. Доказів необхідності його присутності, при обстеженні сараю експертом, відповідач суду також не надав.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування чи зміни ухваленого рішення в частині вирішення спору по суті. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення в цій частині з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Проте, вирішуючи питання розподілу судових витрат, судом першої інстанції невірно застосовано норми Закону України «Про судовий збір». Позивач, як громадянин, віднесений до 2 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви. З позовом до суду він звернувся 30.07.2015 року. Відповідно до розміру ставок судового збору, які діяли на час подання позову та розміру позовних вимог, задоволених судом першої інстанції (вимога майнового характеру та немайнового), з відповідача на користь держави підлягає стягненню 487 гривень 20 коп. (243 гривні 20 коп. х 2), а не 1242 грн. 36 коп. як стягнув суд першої інстанції.

Отже, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.3; 309 ч. 1 п. 4; 313-314; 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 31 травня 2016 року змінити в частині розподілу судових витрат, стягнувши з ОСОБА_3 судовий збір в дохід держави в сумі 487 гривень 20 коп.

В іншій частині рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 31 травня 2016 року залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді