Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.02.2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд в особі судді Монич О.В.

при секретарі Пассер М.І.

за участю представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

та представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про повернення коштів за борговим зобовязанням ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися в суд з даним позовом до ОСОБА_3 про повернення коштів за борговим зобовязанням мотивуючи його тим, що 05 серпня 2013 року відповідач одержав від позивачі матеріальні цінності на загальну уму 115563,50 грн. Однак протягом року після одержання матеріальних цінностей відповідач не повернув кошти за одержаний товар постачальнику ТОВ «ТС Україна», внаслідок чого було завдано збитків постачальнику і одержувачу товару. Внаслідок неправомірних дій відповідача покупцем було недоотримано товар на суму, яка становить 115563,50 грн. 08.06.3025 р. відповідачем була написана розписка на імя директора ТОВ «ТС Україна» ОСОБА_1 та гарантійний лист на імя директора ПП «ПАСС Хаус» ОСОБА_5 відповідно до який відповідач зобовязався повернути кошти в строк до 31 травня 2014 року. Однак, кошти за одержаний товар відповідач не повернув.

Просить суд стягнути з ОСОБА_3 на користь позивачів ОСОБА_5, ОСОБА_1 суму завданої матеріальної шкоди 115563,50 грн.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просив її задовольнити.

Позивач ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, однак надала суду заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити та розглянути справу у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив та пояснили, що ним, ОСОБА_3 було отримано товар, за який вже було розраховано, вважає позов не обгрунтований та просив відмовити у його задоволенні.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4, вивчивши письмові докази по справі, суд приходить до слідуючого висновку.

Як встановлено судом відповідачем по справі ОСОБА_3 07 травня 2014 р. було написано розписку відповідно до якої ОСОБА_6 зобовязався повернути ОСОБА_1 155563,50 грн. до 31 травня 2014 р. за отримані матеріальні цінності

Також, 07 травня 2014 р. ОСОБА_3 було написано гарантійний лист відповідно до якого ОСОБА_7 зобовязується заплатити 115563,50 грн. за отриманий згідно договору товар ПП «ПАСС Хаус» до 31 травня 2014 р.

В обґрунтування своєї позовних вимог позивачі вказуються на те, що відповідач одержав від позивачів матеріальні цінності на загальну суму 115563 грн.

Як підставу задоволення позову позивачі посилаються на норми ст.1168 та ст. 1197 ЦК України.

Однак ст. 1168 ЦК України є відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи та ст. 1197 ЦК України визначення заробітку (доходу), втраченого внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка працювала за трудовим договором.

В силу вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 3 ст.212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює належнiсть, допустиміть, достовірність кожного доказу окремо, а також достатнiсть i взаємний зв'язок доказів у їх сукупностi.

Також, як вбачається з позовної заяви позивачі посилаються на те, що відповідач протягом року після одержання матеріальних цінностей не повернув кошти за одержання товару постачальнику ТОВ «ТС Україна».

Однак, відповідно до розписки від 07.05.2014 р. ОСОБА_7зобовязався повернути 155563,50 грн. за отримані матеріальні цінності ОСОБА_1, а не ТОВ «ТС Україна».

Крім цього, ОСОБА_7 був отримувачем матеріальний цінностей від імені ПП «ПАСС Хаус» 05.08.2013 р., а розписки між сторонами були написані лише 07 травня 2014 р., тобто через рік.

Договір купівлі продажу матеріальних цінностей було укладено між двома підприємствами ПП «ПАСС Хаус» та ТОВ «ТС Україна», а ОСОБА_3 був лише працівником підприємства «ПАСС Хаус».

Таким чином, суд доходить висновку, що обставини справи, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги не знайшли свого правового підтвердження матеріалами справи та доказовою базою по справі.

На підставі наведеного керуючись ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України, суд ,-

Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_5, ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про повернення коштів за борговим зобовязанням відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Монич О.В.