Провадження № 2/369/413/16
18.04.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Кондратенко М.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про виселення без надання іншого жилого приміщення,
Позивач ОСОБА_2 акціонерне товариство «Універсал Банк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про виселення без надання іншого жилого приміщення, посилаючись на те, що 26 жовтня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» і ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 008-2900/756-0342. 26 жовтня 2007 року в забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором між банком і відповідачем було укладено Договір іпотеки, за яким відповідач передала в іпотеку банку нерухоме майно-квартиру № 22 загальною площею 65,6 кв.м., що знаходиться в будинку № 22-б по вул. Шкільній в с. Петропавлівська Борщагівка, Києво-Святошинського району Київської області в повне забезпечення виконання зобов»язань, які виникають з кредитного договору.
В період дії кредитного договору відповідачка не дотрималась кредитних домовленостей, у зв»язку з чим банк звернувся до Києво-Святошинського районного суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором.
20 березня 2009 року Києво-Святошинським районним судом було задоволено позов ПАТ «Універсал Банк» і стягнуто з відповідача заборгованість в розмірі 1058421,69 грн.
В ході примусового виконання рішення Києво-Святошинського районного суду про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості ВДВС Києво-Святошинського РУЮ Київської області було описано і арештовано квартиру і передано її на реалізацію з прилюдних торгів. В подальшому прилюдні торги були призначені на 28 травня 2012 року та повністю призначені на 31 липня 2012 року не відбулися у зв»язку з відсутністю покупців, і тому позивач вирішив залишити за собою нереалізоване майно в рахунок погашення боргу, про що 13 лютого 2014 року ВДВС Києво-Святошинського РУЮ був складений і затверджений Акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу.
04 квітня 2014 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області ОСОБА_3 було посвідчено і зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності ПАТ «Універсал Банк» на квартиру АДРЕСА_1, про що видано відповідне свідоцтво, реєстраційний номер 947 та витяг № 20041770.
Набувши право власності на квартиру, банк неодноразово направляв на адресу відповідача вимоги про добровільне виселення від 09 липня 2014 року, 18 серпня 2014 року, 22 вересня 2014 року. Також 12 червня 2015 року вимога про добровільне виселення була вручена відповідачу під підпис.
Усі вимоги банку проігноровані відповідачем і залишені поза увагою, відповідачка відмовилась добровільно звільнити квартиру, яка належить банку, та продовжує проживати у квартирі без належних на те правових підстав, доступу до квартири банку не надано.
Крім того, відповідачка всупереч умовам п. 2.4.4. Договору іпотеки здійснила реєстрацію місця проживання у квартирі, що підтверджується довідкою № 118 від 29 липня 2014 року, виданої КП «Борщагівка» про те, що з 25 грудня 2007 року у квартирі зареєстрована і проживає ОСОБА_1.
21 грудня 2015 року представниками ПАТ «Універсал Банк» було здійснено черговий виїзд до квартири з метою врегулювання з відповідачем питання про добровільне звільнення останньою квартири і надання безперешкодного доступу представникам банку до квартири, проте відповідачка категорично відмовилась звільнити квартиру, чинить перешкоди у користуванні і розпорядженні банку своєю власністю. За результатом виїзду був складений відповідний Акт про відсутність доступу до приміщення.
За таких обставин банк, як власник жилого приміщення, має право на заявлення вимог щодо виселення та усунення перешкод у користуванні майном.
Банк набув права власності на квартиру на законних підставах і як новий власник квартир не надавав відповідачу права на проживання (користування) квартирою. Крім того, усі вимоги банку щодо добровільного звільнення відповідачем квартири проігноровані останнім. Відповідачка, проживаючи у квартирі без належних на те правових підстав, порушує право власності банку. Реєстрація місця проживання у квартирі здійснена відповідачем незаконно.
Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_2 акціонерне товариство «Універсал Банк» просив виселити без надання іншого житла ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_2.
У судовому засіданні представник позивача ПАТ ОСОБА_4» позов підтримав і просив його задовольнити.
У судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з»явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином.
Оскільки представник позивача в судовому засіданні не заперечував проти заочного розгляду справи, а відповідач ОСОБА_1 належним чином повідомлялась про дату, час і місце розгляду справи, тому суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи.
Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 26 жовтня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» і ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 008-2900/756-0342 (на придбання майна), відповідно до умов п. 1.1. кредитор зобов»язався надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 150016 швейцарських франків, а позичальник зобов»язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 9,95% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. Сторони погодили, що розмір базової процентної ставки може змінюватись згідно умов цього договору. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 649076,33 грн. за курсом НБУ на день укладення цього договору, при цьому сторони обумовили, що такий гривневий еквівалент має визначатись в цьому договорі лише в разі, якщо сума кредиту виражена у іноземній валюті.
26 жовтня 2007 року в забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором між банком і відповідачем було укладено Договір іпотеки, за яким відповідач передала в іпотеку банку нерухоме майно-квартиру № 22 загальною площею 65,6 кв.м., що знаходиться в будинку № 22-б по вул. Шкільній в с. Петропавлівська Борщагівка, Києво-Святошинського району Київської області в повне забезпечення виконання зобов»язань, які виникають з кредитного договору.
В період дії кредитного договору відповідачка не дотрималась кредитних домовленостей, у зв»язку з чим банк звернувся до Києво-Святошинського районного суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 березня 2009 року в справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Універсал Банк» кошти в сумі 1056691 грн. 69 коп. та судові витрати: 1700 грн. державного мита, 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення, а всього-1058421 грн. 69 коп..
13 лютого 2014 року ВДВС Києво-Святошинського РУЮ був складений і затверджений Акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу.
04 квітня 2014 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області ОСОБА_3 було посвідчено і зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності ПАТ «Універсал Банк» на квартиру АДРЕСА_1, про що видано відповідне свідоцтво, реєстраційний номер 947 та витяг № 20041770.
В позовній заяві позивач вказував, що набувши право власності на квартиру, банк неодноразово направляв на адресу відповідача ОСОБА_1 вимоги про добровільне виселення від 09 липня 2014 року, 18 серпня 2014 року, 22 вересня 2014 року. Також 12 червня 2015 року вимога про добровільне виселення була вручена відповідачу під підпис.
Однак, з наявних матеріалів справи вбачається, що вказані вимоги про добровільне виселення ПАТ «Універсал Банк» надсилав лише ОСОБА_1 09 липня 2014 року, 18 серпня 2014 року, 22 вересня 2014 року, однак відсутні докази того, що відповідачка отримувала вказані вимоги про добровільне виселення.
Крім того, слід зазначити, що вказані вимоги про добровільне виселення з спірного жилого приміщення від 09 липня 2014 року, 18 серпня 2014 року, 22 вересня 2014 року надсилались задовго до звернення позивачем з вказаним позовом до суду. З вимогою про добровільне виселення від 14 січня 2015 року, про яку зазначає позивач у позові, відповідачка була ознайомлена аж через п»ять місяців. Всі вимоги про добровільне виселення ОСОБА_1 складені і направлялись відповідачу задовго до пред»явлення позову до суду. Доказів, які б свідчили про направлення і вручення вимог відповідачу ОСОБА_1 про добровільне її виселення з спірного житла на час розгляду справи позивачем суду не надано.
Наявна в матеріалах справи довідка КП «Борщагівка» Петропавлівсько_Борщагівської сільської ради про те, що ОСОБА_1 дійсно зареєстрована і проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, також видавалась і датована ще 29 липня 2014 року, тобто за один рік і п»ять місяців до звернення позивача з вказаним позовом до відповідача до суду, і не може бути підтвердженням того, що відповідачка на даний час проживає у вказаній квартирі.
Наданий суду позивачем ОСОБА_5 про відсутність доступу до приміщення від 21 грудня 2015 року суд не вважає належним доказом, який би свідчив про проживання відповідачки у вказаній квартирі, оскільки складений акт був лише працівниками ПАТ «Універсал Банк» і в ньому відсутні достовірно підтверджені відомості, що відповідачка проживає у даній квартирі.
Відповідно до вимог ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно вимог ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до вимог ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно вимог ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Згідно вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Відповідно до вимог ч. ч. 2, 3 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Позивачем ПАТ «Універсал Банк» в позовній заяві і представником позивача в судовому засіданні не доведено та не надано суду належних доказів в обгрунтування заявлених вимог про виселення відповідача ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_2.
В зв»язку з цим судом не встановлено порушення прав позивача ПАТ «Універсал Банк» у звязку із зверненням до суду з даним позовом.
За таких обставин у задоволенні позову слід відмовити.
Керуючись вимогами ст. ст. 15, 16, 316, 317, 321, 387, 391 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 60, 209, 213-215, 218, 224, 226 ЦПК України, суд-
У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про виселення без надання іншого жилого приміщення відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду або шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в разі відсутності в судовому засіданні осіб, які брали участь у справі, під час проголошення судового рішення.

Суддя Ковальчук Л.М.