У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Луспеник Д.Д., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 14 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, Черкаська міська рада про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

в с т а н о в и в:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що в 1964 році на підставі до договору безстрокового користування земельною ділянкою ОСОБА_7 отримав у користування земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1. На земельній ділянці ним було збудовано житловий будинок літ. А-1 з надвірними спорудами. Вона зі своїм чоловіком, ОСОБА_8, проживали в літній кухні вищевказаного житлового будинку. У період з 1984 року по 1987 року з дозволу ОСОБА_7 вони реконструювали частину літньої кухні, у результаті чого прибудували до житлового будинку приміщення літ. Д-1, д, Д1-1, д1. Загальна площа житлового будинку з прибудовами склала 55,4 кв. м. За даною адресою зареєстрована вона з своїми двома синами: ОСОБА_5 та ОСОБА_6, 1992 та 1999 років народження. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер. Після його смерті спадщину отримала його невістка - ОСОБА_3 До спадщини увійшло 37/50 житлового будинку з прибудовами. Житловий будинок з прибудовами, які вони здійснили, у свідоцтві про право на спадщину від 11 лютого 2010 року відсутній і у порядку спадкування ОСОБА_3 їх у власність не отримувала.

20 березня 1986 року ОСОБА_7 подарував своєму сину - ОСОБА_4, частину житлового будинку за указаною адресою на підставі договору дарування, згідно якого передав 13/50 частин будинку. На час укладання вказаного договору житловий будинок з прибудовами літ. Д-1, д, Д1-1, д1 був у стані реконструкції, тому ОСОБА_4 на підставі цього договору у власність даний будинок не отримував. Указаний житловий будинок не відчужувався, договором дарування від 20 березня 1986 року не передавався, до складу спадщини згідно свідоцтва про право на спадщину не ввійшов.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_2 просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок з прибудовами літ. Д-1, д, Д1-1, д1, загальною площею 55,4 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, за набувальною давністю.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 14 грудня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального й процесуального права, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень й доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності зазначених судових рішень.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що співвласниками житлового будинку є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Договору з власниками майна на будівництво будівель ОСОБА_2 не укладала.

Крім того, рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 7 квітня 2014 року, що набрало законної сили, ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні позову про визнання свідоцтва про права на спадщину недійсним та визнання права власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_7

У зв'язку з наведеним суди дійшли вірного висновку про те, що підстав для визнання за позивачем права власності за набувальною давністю, а саме належний об'єкт набувальної давності, добросовісність, відкритість володіння, його безперервність, відсутність інших осіб, які претендують на майно (ст. 344 ЦК України), немає.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи:

ОСОБА_5, ОСОБА_6, Черкаська міська рада про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 14 грудня 2015 року відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ Д.Д. Луспеник