Справа № 505/5750/15-ц
Провадження № 2-о/505/12/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2016 року Котовський міськрайонний суд Одеської області

повна назва суду

в складі: головуючого - судді Драгомерецької К. П при секретарі Марченко Н. Б.

та адвоката (ів)

представника громадськості

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Котовськ Одеської області

цивільну справу за заявою

ОСОБА_1

до

БОРЩІВСЬКОЇ ОСОБА_2

про встановлення факту прийняття спадщини

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 22.12.2015 року звернувся до Котовського міськрайонного суду з заявою про встановлення факту прийняття спадщини на земельну частку (пай), яка залишилась після смерті його матері ОСОБА_3.

В заяві вказав, що 27.12.2000 року померла його мати ОСОБА_3, яка за життя мала право на земельну частку (пай) відповідно до сертифікату серія ОД № 0164270.

Він є єдиним спадкоємцем спадщини померлої за законом і так як постійно проживав із спадкодавицею, вважається таким, що фактично прийняв спадщину, атому просить встановити фак прийняття спадщини місля смерті матері, для подальшого отримання свідоцтва про право на спадщину.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 (діє відповідно до довіреності від 04.12.2015 р.) заяву ОСОБА_1 підтримав та просив її задовольнити, вказавши, що заявник у передбаченому порядку спадщину померлої прийняв, але в позасудового порядку не може захистити своє порушене право.

Представник заінтерисованої особи - Борщівської сільської ради Котовського району Одеської області в судове засідання не з'явився, надавши до суду письмове клопотання №10 від 11 січня 2015 року, в якій просив розглянути справу без нього.

Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, а тому суд вважає можливим розглянути вказану справу без участі представника заінтерисованої особи.

Вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши заяву та надані сторонами письмові докази, суд, враховуючи визнання заявлених вимог, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін і інших осіб, відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, вважає можливим заяву задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Судом встановлено, що 27.12.2000 року померла мати заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 427638 повторно виданим 13 жовтня 2015 року відділом ДРАЦС по м. Котовську та Котовському р-ні Котовського МРУЮ.

Факт родинних відносин між заявником ОСОБА_1 та померлою ОСОБА_3, як між сином та матір'ю, підтверджується копією повідки про народження заявника № 424140.

Визначаючи якими правовими нормами слід керуватися при вирішенні зазначеного спору (зокрема, нормами Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року чи Цивільного кодексу України в редакції 2004 року), суд виходить з наступного.

Відповідно до п.п.4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 01 січня 2004 року, норми цього кодексу застосовуються до правовідносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто після 01 січня 2004 року. Правила Книги 6 цього кодексу застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання цим кодексом чинності.

Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.1 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах по спадкування» роз'яснив, що у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосуванню підлягає чинне на той час законодавство, зокрема Цивільний кодекс Української РСР, якщо строк на її прийняття закінчився до 01 січня 2004 року.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абз.14 п.1 Інформаційного листа №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, вказав, що у відповідності з п.5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України правила книги шостої Цивільного кодексу можуть застосовуватись лише до спадщини, яка відкрилась після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким із спадкоємців, право на спадкування в яких виникло відповідно до норм ст.ст.529-531 ЦК УРСР.

Шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 закінчився 25 червня 2001 року, вказана спадщина у передбаченому на той час порядку прийнята заявником, тому з урахуванням абз.3 п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року та абз.13 і 14 п.1 та п.2 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, застосуванню для вирішення заявленого заявлених заявником вимог підлягають норми Цивільного кодексу УРСР, який з 01 січня 2004 року втратив чинність, але був чинним на момент виникнення та існування спірних правових відносин.

Судом встановлено, що померла ОСОБА_3 за життя мала право на майнову частку (пай) члена КСП "Прогрес", розміром 5.50 умовних кадастрових гектарів, яка була посвідчена сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0164270 виданим 06 вересня 1996 року Котовською районною державною адміністрацією Одеської області.

Як вказав Пленум Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в п.11 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай), який відповідно до п.17 Перехідних положень Земельного кодексу України діє до моменту видачі особі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку.

Статтею 524 ЦК УРСР встановлено, що спадкоємство здійснюється за законом або за заповітом. Спадкоємство за законом здійснюється у разі відсутності заповіту.

Судом встановлено, що заповіту померла ОСОБА_3 не складала, тому позивач ОСОБА_1 відповідно до ст.530 ЦК УРСР є спадкоємцем її спадкового майна за законом першої черги.

Відповідно до ст.ст.525 та 526 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а місцем її відкриття - останнє постійне місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ч.1 ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Свідченням прийняття спадщини є подача спадкоємцем до нотаріуса заяви про прийняття спадщини або фактичний вступ спадкоємця в управління та володіння спадковим майном, при цьому такі дії мають бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (ст.525, ч.2 ст.549 ЦК УРСР).

Судом на підставі довідки Борщівської сільської ради Котовського району №1759 від 04 грудня 2015 року встановлено, що заявник ОСОБА_1 та померла ОСОБА_3 до смерті останньої постійно проживали разом в одному помешканні, зокрема в с. Дібровка Котовського району Одеської області.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомили суду, що після смерті матері заявник ОСОБА_1 продовжив проживати в спадковому домогосподарстві, здійснює поточний ремонт та обслуговує присадибну ділянку.

Вказані обставини в контексті ст.549 ЦК УРСР свідчать про прийняття позивачем ОСОБА_1 спадщини після смерті ОСОБА_3, оскільки він фактично вступив в управління та володіння належним померлій спадковим майном.

Відповідно до п.5 ч. 2 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з ч.2 ст.256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна, або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Враховуючи, що даний факт має для заявника юридичне значення, оскільки від цього залежить реалізація його прав, і встановити даний факт інакше як зверненням до суду він не може, суд вважає необхідним встановить факт прийняття ним спадщини після смерті матері.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.174, 213, 215, 218, 234, 256 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

ОСОБА_7 Макаровича про встановлення факту прийняття спадщини задовольнити.

Встановити факт прийняття ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 спадщини після смерті ОСОБА_3, яка померла 25 грудня 2000 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може подаватися до апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя К.П. Драгомерецька