Справа № 444/1818/15-ц
Провадження № 2/444/49/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2016 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Оприск З. Л.

секретар судового засідання Мариняк Н.В.

за участі представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

представника третьої особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовкві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа Рава-Руська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання заповіту недійсним. Свої позовні вимоги мотивував тим, що 18.02.2015 року померла його тітка ОСОБА_8 Вказав, що оскільки його батько помер раніше, позивач має право на ту частку спадщини, яка належала би його батьку. Зазначив, що 11.08.2015 року він звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини і від нього дізнався, що напередодні смерті його покійна тітка заповіла все своє майно сусідці ОСОБА_3 Вказав, що на час складання заповіту його тітці виповнилося 77 років, в неї розвивався віковий склероз і почастішали випадки несприйняття дійсних подій, перед смертю вона протягом довгого часу не виходила із дому, оскільки не могла самостійно пересуватися, що позначилося на її психічному здоровї. Просив визнати заповіт недійсним та стягнути з відповідача в його користь судові витрати.

Відповідач подав письмове заперечення на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову. Своє заперечення мотивував тим, що вона була двоюрідною сестрою померлої ОСОБА_8 і двоюрідною сестрою батька позивача. Вказала, що позивач тривалий час не спілкувався з померлою, бо не навідувався до неї, не надавав їй будь-якої допомоги. Зазначила, що вона постійно відвідувала померлу ОСОБА_8, надавала її допомогу та доглядала за нею. Зауважила, що ще в 1999 році вона займалася похоронами її мами, також займалася похоронами і ОСОБА_8. Вказала, що померла ОСОБА_8 дійсно в останніх три-чотири місяці свого життя не могла самостійно пересуватись, але ця хвороба аж ніяк не позначилася на її психічному здоровї, вона завжди спілкувалася з відповідачкою та із сусідами, які регулярно відвідували її, була в розмовах з нами адекватною, підтримувала бесіду, цікавилася подіями та їхнім життям і постійно наполягала на укладенні заповіту. Зазначила, що на її настійливе прохання до неї прибув нотаріус. Зауважила, що яка була розмова нотаріуса з померлою їй невідомо, тому що вона не була присутньою при складані заповіту.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що позивач перебував за межами України, а коли прибув для здійснення дій по прийняттю спадщини, зясував, що є заповіт. Це подвіря є сімейним гніздом їхньої родини. Позивач відвідував родину і постійно надавав фінансову допомогу. Вважає, що спадщина була оформлена з порушенням з огляду на поганий стан здоровя ОСОБА_8 Вказав, що відповідачка зверталася за оформленням заповіту до сільської ради, але їй було відмовлено через поганий стан здоровя ОСОБА_8 У померлої знаходились значна сума коштів, які пропали. Ці грошові кошти були заощаджені з коштів, які надавав позивач. До 2012 року позивач навідувався до «родинного гнізда» і постійно надавав фінансову допомогу. Він спілкувався з ОСОБА_8 через вікно, оскільки будинок був постійно закритий. У 2012-2014 роках позивач по два-три рази на рік навідувався до ОСОБА_8 Позивач був в Португалії, а тепер у Франції.

Відповідач у судовому засіданні пояснила, що з ОСОБА_8, яку всі називали «Яна», вона є двоюрідною сестрою. 20.10.1999 року вона займалася похороном мами ОСОБА_8 20.01.2000 року до неї прибігла сусідка і повідомила, що на ОСОБА_8 хтось напав. Вона пішла до ОСОБА_8 і побачила її на цементі побиту, всю в крові. ОСОБА_8 сказала, що на неї напав ОСОБА_9, брат позивача за похоронні гроші після мами і забрав у неї 100 гривень. ОСОБА_8 була хвора на ноги і руки, але не на голову. На другий день приїхав лікар, цим також займалася міліція. Але прийшов священик і попросив за Володю, бо в того восьмеро дітей. Вона тоді переконала ОСОБА_8 забрати заяву і з того часу до смерті ОСОБА_8 вона за нею постійно доглядала. ОСОБА_8 постійно настоювала на оформленні на неї спадщини, але вона завжди відмовлялася і казала, що в тої ж племінники. ОСОБА_8 попросила її покликати сусіда Валєру, щоб той допоміг в оформленні заповіту. Вона покликала сусіда Валєру. Вона кожен день по 4-5 разів ходила до ОСОБА_8, доглядала за нею, доглядала за будинком. Вона ОСОБА_8 ніколи не закривала. ОСОБА_10 ОСОБА_8 ОСОБА_10 навідувалася до ОСОБА_8 за 4 місяці двічі. А ОСОБА_11, ОСОБА_12 приходили кожен день, ОСОБА_13 і ОСОБА_14 навідувалися періодично. ОСОБА_8 до смерті мала хорошу пам'ять, не марила. Вона не була присутня при складенні заповіту. Приватизацією займалась по довіреності ОСОБА_14, як представник соціальної служби. Коли вона прийшла до ОСОБА_8, побачила у неї нотаріуса, Валєру, Марію і ОСОБА_13. Валєра сказав їй, щоб та не підходила. Нотаріус сама розмовляла з ОСОБА_8 Потім ОСОБА_8 поклала на стіл заповіт і сказала їй, що вона це зробила сама. ОСОБА_8 віддала їй всі документи після смерті матері в 1999 році. ОСОБА_8 тримала гроші при собі, отримувала пенсію близько 1060 гривень. Після смерті ОСОБА_8 вона знайшла в халаті 6000 гривень, які витратила на похорон. ОСОБА_8 до смерті близько двох років до магазину не ходила, але на подвіря виходила до осені 2014 року. ОСОБА_8 давала їй гроші на ліки, памперси, таксі для лікаря.

Представник відповідача з підстав, викладених в запереченні на позовну заяву, заперечив проти задоволення позову, просив відмовити в його задоволенні.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні надала наступні показання. Вона є соціальним працівником, а саме працює в Жовківському територіальному центрі соціального обслуговування населення з 01.03.2006 року і до тепер. Майже вісім років вона була соціальним працівником ОСОБА_8, до якої постійно ходила. Позивача не бачила і не чула про нього від ОСОБА_8 Два чи три рази бачила Володю, який в перший раз привіз два літри червоної води, а другий раз взяв гроші на цвяхи для забору, але ремонту так і не зробив. ОСОБА_8 ходила по вулиці, але поволі, іншу роботу прання, заготовка дров, косіння все робили відповідачка та її сини. ОСОБА_8 була при розумі. Біля ОСОБА_8 постійно перебувала відповідачка і навіть в неї ночувала. У ОСОБА_8 була дуже хороша пам'ять. Вона всюди ходила по оформленні документів, бо це були її обовязки. ОСОБА_8 ніяк не допомагали ОСОБА_8 ОСОБА_8 казала їй, що хворіє на ноги, бо Володя її побив і залишив лежати на цементі при відкритих дверях Це було на Йордана. До хати зайшов священик і перемістив ОСОБА_8 від дверей, чим врятував її. Вона постійно чула, що ОСОБА_8 хоче оформити заповіт на відповідачку, яка відмовлялася, бо казала, що в тої є племінники. При складанні заповіту вона не була, їй нічого не відомо з цього приводу.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні надала наступні показання. Вона знає ОСОБА_8 з 1967 року, бо була її сусідкою, перебувала з нею в приязних стосунках. Про позивача вона ніколи не чула і не бачила його, Володю бачила 2 чи 3 рази. Бачила ОСОБА_8 після того, як її побив ОСОБА_9 за 100 гривень, та була вся в крові. Відповідачка була для ОСОБА_8 як опікун, допомагала у всьому, в тому числі з похоронами, поминками і навіть ночувала у ОСОБА_8 ОСОБА_8 мала дуже хорошу пам'ять, памятала, де що лежить, вона розмовляла з ОСОБА_8 за два дні до смерті і та була при памяті, спілкувалася з нею. Вона мала розмову з ОСОБА_8 щодо будинку і та їй сказала, що вона з сестрою ОСОБА_10 давно вирішили написати заповіт на відповідачку. ОСОБА_8 ніколи не була закрита під замком у будинку. Хата закривалася з середини і хто знав, запихав руку у отвір і відкривав двері, а ззовні ніхто будинок не закривав. ОСОБА_10 ОСОБА_8 ніколи ніяких грошей тій не приносила, а навпаки ОСОБА_8 давала гроші сестрі.

Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні надала наступні показання. Вона ходила до ОСОБА_8, яка казала, що дасть хату тому, хто біля неї ходить. Володя побив ОСОБА_8 і залишив її на цементі за 100 гривень. Священик сказав когось покликати. Покликали відповідачку. Відповідачка постійно доглядала за ОСОБА_8 та допомагала під час похорону, а з родини ніхто не приходив, хіба за грошима дочка сестри ОСОБА_16. Останній раз ОСОБА_8 вона бачила в липні чи серпні, десь за пів року до смерті. ОСОБА_8 мала дуже добру пам'ять, була при своєму розумі. Позивача вона бачила дуже давно, але щоб він приходив до ОСОБА_8 вона не бачила. ОСОБА_10 грошей ОСОБА_8 не давала.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні надала наступні показання. Відповідач близько 15 років перебувала у великій дружбі з ОСОБА_8, доглядала за нею повністю, готувала, прибирала, все купувала. ОСОБА_8 завжди була чиста, хата щороку була побілена, постіль білосніжна. ОСОБА_8 все довіряла відповідачці і мала дуже хорошу пам'ять. Вона була у ОСОБА_8 за два дні до смерті, і та була при повній памяті, і завжди казала, що хату буде мати той, хто коло неї ходить тільки відповідачка. ОСОБА_10 ОСОБА_8 ніякі гроші тій не приносила.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні надала наступні показання. 11 грудня 2014 року до неї подзвонила ОСОБА_8 і попросила приїхати до неї стосовно заповіту. ОСОБА_8 спілкувалася врівноважено, будь-яких відхилень під час розмови вона не зауважила. ОСОБА_8 пояснила, що не може приїхати, на що вона розяснила, що в такому випадку необхідно залучити двох свідків, які не є родичами. Потім ОСОБА_8 ще раз подзвонила і повідомила її, що знайшла таких свідків. Вона попросила привезти паспорти. Документи привіз ОСОБА_17 З паспортами також був листочок, де було написано, на кого буде складно заповіт, а саме двоюрідну сестру, яку ОСОБА_8 їй вказала в телефонному режимі. Вона набрала текст заповіту, взяла книгу і виїхала. На місці вона побачила, що ОСОБА_8 дійсно була лежачою. Вона зясовувала, чи не хоче ОСОБА_8 сама підписати заповіт, на що та сказала, що не може підписати сама, бо була побита племінником. ОСОБА_8 змогла лише підняти обидві руки. Вона зясовувала у ОСОБА_8 чому та хоче скласти заповіт на чужу людину. ОСОБА_8 підтвердила, що хоче скласти заповіт на ОСОБА_3, оскільки та її добре доглядає, про родичів не згадувала. З огляду на те, що ОСОБА_8 хоч і піднімала руки, але для самостійного підписання заповіту необхідно написати довгу фразу, вона прийняла рішення про посвідчення заповіту у присутності свідків, що і було зроблено. Вона наголосила, що з ОСОБА_8 спілкувалася близько 15 хвилин, при цьому ніяких відхилень чи дивацтв у розмові вона не зауважила.

Свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні надала наступні показання. З ОСОБА_8 вона жила по сусідству, до якої приходила, спілкувалася. ОСОБА_8 все памятала, задавала питання, молилася, говорила по-польськи. Вона та її чоловік допомагали ОСОБА_8 по господарству. Останні два місяці ОСОБА_8 часто кликала її і вони спілкувалися. Вона питала у ОСОБА_8 щодо будинку, ОСОБА_8 відповідала, що про це вона говорила ОСОБА_3, щоб та щось робила, однак Яна нічого робити не хотіла. Коли ОСОБА_8 чула про ОСОБА_8, то нервувалася. ОСОБА_8 сказала їй, щоб вона принесла паспорт, бо Валєра їде до нотаріуса. Вона принесла Валєрі паспорт і ідентифікаційний код, він поїхав до нотаріуса, потім з нотаріусом повернувся. Нотаріус перепитала ОСОБА_8 чи та добре подумала, ОСОБА_8 сказала, що подумала добре. Нотаріус перечитала заповіт і перепитала у ОСОБА_8 чи вона не передумала, ОСОБА_8 сказала, що вона згідна з заповітом, бо ОСОБА_3 її доглядала і пообіцяла поховати і поставити памятник. Вказала, що двері закривалися за проханням ОСОБА_8, відкривалися ззовні. ОСОБА_3 навіть не сподівалася на заповіт. ОСОБА_8 мала дуже хорошу пам'ять, однак була калікою, припустила, що це було повязано з її роботою. Вказала, що ОСОБА_3 доглядала за ОСОБА_8 Ніхто ОСОБА_8 складати заповіт не змушував, ніхто її не зачиняв.

Свідок ОСОБА_19 у судовому засіданні надала наступні показання. ОСОБА_3 запросила її бути свідком при складанні заповіту, вона погодилася, дала паспорт і прийшла. Там були ОСОБА_17, ОСОБА_3 і ОСОБА_18 Нотаріус питала її чи вона згідна бути свідком, на що вона погодилася. ОСОБА_8 сказала, що хоче скласти заповіт на відповідачку.

Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні надав наступні показання. В ті числа він приїхав з рейсу, зайшов до себе на задній двір. Вранці йшла ОСОБА_3, яка відвідувала ОСОБА_8, і сказала, щоб він йшов до ОСОБА_8, бо та від нього щось хоче. З ОСОБА_8 він спілкувався, тому пішов до неї. ОСОБА_8 сказала, що вона хоче скласти заповіт. Він тій відповів, що треба звернутися в сільську раду. ОСОБА_8 попросила його, щоб він покликав Марійку, він її покликав. Вони звязалися з нотаріусом, яка їм повідомила, що потрібно знайти свідків. Він взяв паспорти, завіз їх до нотаріуса, яка підготувала документи. Потім він привіз нотаріуса додому до ОСОБА_8 Вказав, що ОСОБА_3 під час складання заповіту не було.

Свідок ОСОБА_20 у судовому засіданні надала наступні показання. Вона ходила до ОСОБА_8 з малку, допомагала тій садити город близько двох-трьох років тому назад, ходила за продуктами майже кожен день. ОСОБА_6 привозив гроші, продукти її бабці ОСОБА_21, яка є рідною сестрою ОСОБА_8, яка ділила все по половині, і або сама носила, або давала їй, щоб занести для ОСОБА_8 ОСОБА_16 у ОСОБА_8 вони перестали обробляти, тому що там почала пхатись пані Яна і ОСОБА_8 їй сказала, щоб вони нічого не садили, кричала на них. Вказала, що їй відомо, що двері були закриті на замок, а одного разу на паличку. Коли вона приїхала в січні 2015 року ОСОБА_8 вже слова сказати не могла, до того вона була влітку, в серпні, коли баба ОСОБА_16 лягла в лікарню. ОСОБА_22 відправила її за грошима до ОСОБА_8, але та відмовила, бо хотіла, щоб прийшла ОСОБА_22. ОСОБА_3 робила спроби не пускати її до ОСОБА_8, а після похорону не пустила до хати.

Свідок ОСОБА_23 у судовому засіданні надала наступні показання. Вона про заповіт нічого не знала. ОСОБА_3 не перешкоджала їй заходити, але наговорювала ОСОБА_8 на родину, після чого та не хотіла спілкуватися з родиною. Позивач передавав гроші і сестри ними ділилися. Вона ходила до ОСОБА_8 спочатку часто, потім рідше, допомагала садити город. Найчастіше до ОСОБА_8 приходила сестра. Одного разу, коли вона була у ОСОБА_8, та вже не говорила. Три рази вони привозили до ОСОБА_8 тітку ОСОБА_22, але ОСОБА_8 була закрита. Вони були у ОСОБА_8 літом, осінню, а в лютому останній раз, ОСОБА_8 трохи її не впізнала і погано говорила.

Свідок ОСОБА_24 у судовому засіданні надала наступні показання. В серпні 2015 року ОСОБА_6, її чоловік, приїхав у відпустку з Португалії, де жив приблизно 10 років, а приїжджав 2 рази на рік в серпні і в грудні на короткий термін, і звернувся в нотконтору для отримання спадщини, однак йому сказали, що є заповіт. Нотаріус йому повідомила, що вона посвідчувала такий заповіт у присутності двох свідків, а ОСОБА_8 заповіту не підписувала, хоча ходила по хаті. Оскільки її чоловік постійно допомагав ОСОБА_8, жив в її хаті, він вирішив звернутися до суду. Коли чоловік приїхав до ОСОБА_8, та його не впізнала, а потім коли приїхав у 2014 році до хати не потрапив, бо було зачинено. Позивач передавав гроші їй, а вона міняла валюту і давала гроші тітці ОСОБА_22 або племінниці різні суми.

У судовому засіданні було досліджено наявні в матеріалах справи письмові докази.

З довідки № 1250 від 09.10.2015 року, виданої психіатричним кабінетом поліклінічного відділення Рава-Руської клінічної лікарні, вбачається, що ОСОБА_8 на диспансерному обліку не перебуває.

З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть № 9 від 06.08.2015 року вбачається, що ОСОБА_8 померла 18.02.2015 року.

З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 8 від 05.08.2015 року вбачається, що ОСОБА_9 народився 23.07.1935 року, батьком ОСОБА_9 є ОСОБА_25.

З копії свідоцтва про народження серії IV-УР № 656622 вбачається, що батьком ОСОБА_6 є ОСОБА_9.

З копії заяви ОСОБА_6 від 11.08.2015 року вбачається, що він заявляє про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8, померлої 18.02.2015 року.

З копії лікарського свідоцтва про смерть № 18 від 19.02.2015 року вбачається, що ОСОБА_8 померла 18.02.2015 року.

З копії спадкової справи № 365/2015, заведеної по спадкодавцю ОСОБА_8, померлою 18.02.2015 року, вбачається, що заява про прийняття спадщини подана ОСОБА_3 22.07.2015 року, ОСОБА_6 - 11.08.2015 року. З довідки № 1338 від 21.07.2015 року, наявної в матеріалах спадкової справи, вбачається, що заповіт від імені ОСОБА_8 в сільській раді не складався і не посвідчувався.

З копії заповіту від 11.12.2014 року, який міститься в матеріалах спадкової справи, вбачається, що ОСОБА_8 (реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків - НОМЕР_1), яка народилася 25 жовтня 1937 року в селі Рата Жовківського району Львівської області, постійне місце реєстрації в селі Рата Жовківського району Львівської області, на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все її майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що вона за законом матиме право і що буде належати їй на момент смерті заповіла ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Оскільки ОСОБА_8, у звязку із похилим віком, не може власноручно підписати заповіт, на її прохання, за її дорученням і в її присутності, текст заповіту, згідно ст.207 Цивільного кодексу України підписано ОСОБА_18 (НОМЕР_2, виданий 11 травня 2000 року Жовківським РВ УМВС України у Львівській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків - НОМЕР_3, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2). Заповіт посвідчено в присутності свідків: ОСОБА_19; ОСОБА_17. Заповіт посвідчено мною, ОСОБА_5, державним нотаріусом Рава-Руської державної нотаріальної контори Львівської області.

З медичної картки ОСОБА_8 вбачається, що до лікарів в проміжку часу після 24.02.2006 року до 25.12.2014 року ОСОБА_8 не зверталася.

Також в судовому засіданні були оглянуті інші докази, наявні в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленого цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. ст. 10, 60, 61 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беріть участь у справі, виникає спір.

Відповідно ч.2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров'я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними.

Згідно із вимогами ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст. 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Як вбачається із копії заповіту від 11.12.2014 року ОСОБА_8 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все її майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що вона за законом матиме право і що буде належати їй на момент смерті заповіла ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно вимог ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч. 4 ст. 207 ЦК України. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 4 ст. 207 ЦК України якщо фізична особа у зв'язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

Як вбачається із копії заповіту від 11.12.2014 року у ньому міститься застереження проте, що оскільки ОСОБА_8, у звязку із похилим віком, не може власноручно підписати заповіт, на її прохання, за її дорученням і в її присутності, текст заповіту, згідно ст.207 Цивільного кодексу України підписано ОСОБА_18. Підпис ОСОБА_18 на заповіті засвідчено нотаріусом.

Відповідно ч. 3 ст. 1248 ЦК України якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Відповідно ч.2 ст. 1253 ЦК України у випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов'язковою.

Як вбачається із копії заповіту від 11.12.2014 року, такий посвідчено в присутності двох свідків, запрошених заповідачем, ОСОБА_19 та ОСОБА_17, які до підписання заповіту повністю прочитали його уголос, про що вказано в заповіті.

Позивач в своїй позовній заяві вказує, що на час складання заповіту його тітці виповнилося 77 років, в неї розвивався віковий склероз і почастішали випадки несприйняття дійсних подій, перед смертю вона протягом довгого часу не виходила із дому, оскільки не могла самостійно пересуватися, що позначилося на її психічному здоровї. Однак таке твердження позивача спростовується наступним.

ОСОБА_8 померла 18.02.2015 року, причина смерті: хронічна серцево-судинна недостатність; атеросклеротичний кардіосклероз, що підтверджується копією лікарського свідоцтва про смерть № 18 від 19.02.2015 року.

З довідки № 1250 від 09.10.2015 року, виданої психіатричним кабінетом поліклінічного відділення Рава-Руської клінічної лікарні, вбачається, що ОСОБА_8 на диспансерному обліку не перебуває.

З медичної картки ОСОБА_8 вбачається, що до лікарів в проміжку часу після 24.02.2006 року до 25.12.2014 року ОСОБА_8 не зверталася.

Твердження позивача спростовується також показами свідка ОСОБА_14, яка вказала, що ОСОБА_8 була при розумі, у неї була дуже хороша пам'ять; свідка ОСОБА_15, яка вказала, що ОСОБА_8 мала дуже хорошу пам'ять, памятала, де що лежить, вона розмовляла з ОСОБА_8 за два дні до смерті і та була при памяті, спілкувалася з нею; свідка ОСОБА_16., яка пояснила, що ОСОБА_8 мала дуже добру пам'ять, була при своєму розумі; свідка ОСОБА_12, яка пояснила, що ОСОБА_8 мала дуже хорошу пам'ять, свідок була у ОСОБА_8 за два дні до смерті, і та була при повній памяті; свідка ОСОБА_5, яка пояснила, що ОСОБА_8, з якою вона спілкувалася близько 15 хвилин перед посвідченням заповіту, була врівноваженою, будь-яких відхилень чи дивацтв під час розмови вона не зауважила; свідка ОСОБА_18, яка пояснила, що ОСОБА_8 мала дуже хорошу пам'ять, ніхто ОСОБА_8 складати заповіт не змушував, ніхто її не зачиняв.

Показання свідків ОСОБА_20, ОСОБА_23, ОСОБА_24 щодо неналежного догляду ОСОБА_3 за ОСОБА_8, щодо закриття останньої в будинку, а також щодо неадекватної поведінки ОСОБА_8 повністю спростовуються показаннями свідків ОСОБА_15, ОСОБА_16., ОСОБА_18, ОСОБА_12, які були сусідами, соціального працівника ОСОБА_14, яка часто навідувалася до ОСОБА_8, свідка ОСОБА_5, яка була присутня при складанні заповіту, показання яких логічні, послідовні та узгоджуються між собою.

Суду не надано та судом не здобуто достатніх належних та допустимих доказів того, що волевиявлення заповідача ОСОБА_8 на час складення заповіту не було вільним і не відповідало її волі, чи того, що оскаржуваний заповіт був складений під впливом фізичного або психічного насильства, чи того, що ОСОБА_8 через стійкий розлад здоров'я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними.

За таких обставин у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

За таких обставин судові витрати не підлягають стягненню з відповідача в користь позивача.

Інших фактичних даних для вирішення справи немає.

Керуючись ст.ст. 207, 1233, 1234, 1247, 1248, 1252, 1253, 1257 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа Рава-Руська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Львівської області через Жовківський районний суд Львівської області.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий Оприск З. Л.