Провадження № 2/643/976/16
11.01.2016 року Московський районний суд м. Харкова у складі
головуючого судді Поліщук Т.В.
при секретарі Гарькавій Н.О.
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд
Позивач звернувся з позовом до відповідача, в якому зазначив, що
22.05.2008. року між Банком - Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №МL703/162/2008, що складається з двох частин.
30 червня 2009 року державним реєстратором Голосіївської районної у м. Київ держаної адміністрації було проведено реєстрацію змін до установчих документів Позивача, відповідно до яких була змінена назва Банку з Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк» на Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк».
29.06.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до умов пункту 3.1. якого ПАТ «ОТП Банк» продає (переуступає) ТОВ «ОТП Факторинг України» права на кредитний портфель, який включає у себе кредитні договори (перелік яких міститься у додатку 1 до Договору), а ТОВ «ОТП Факторинг України» приймає такий Кредитний портфель на зобовязується сплатити на користь ПАТ «ОТП Банк» винагороду.
Так, до позивача перейшли усі права банку щодо права вимоги до відповідача з виконання зобовязання за договором.
Пунктом 1.1. частини №2 договорів сторони погодили його предмет, відповідно до якого в порядку, передбаченому договором банк надав відповідачу кредит у розмірі та валюті, визначених у частині №1 договору, а відповідач прийняв кредит та зобовязався належним чином використатита повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобовязання, як вони визначені у договорі.
Відповідно до пункту 1.4. частини № 2 договору за користування кредитом позичальник зобовязався сплатити банку відповідну плату в порядку та на умовах, що були визначені договором. Згідно із пунктом 1.5. частини №2 договору повернення відповідної частини кредиту мало здійснюватися позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку платежів, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок, якщо інше не передбачено договором.
У відповідності до п. 3 частини 1 Кредитного договору сторони Кредитного договору визначили фіксовану процентну ставку у розмірі 5,25% річних.
Як встановлено пунктом 1.7.2. договору кредит надається однією сумою згідно з кредитною заявкою позичальника, в безготівковій формі, шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника, зменшених на утриману комісію банку у відповідності до умов договору та подальшого перерахування на поточний рахунок продавця за реквізитами, вказаними позичальником в платіжному дорученні.
Представник позивача надав суду заяву, в якій просив позов задовольнити, ухвалити заочне рішення та розглянути справу за його відсутності.
Відповідач про час, дату і місце судового розгляду повідомлений належним чином, причину неявки в судове засідання не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 22.05.2008 року року між Закритим акціонерним товариством «ОТП банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №МL703/162/2008, що складається з двох частин(а.с. 9-17).
29.06.2010 року року між ПАТ «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н.
Згідно з вищевказаним договором, ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобов'язання за Кредитним договором № МL703/162/2008разом із доповненнями.
Таким чином, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до боржника за кредитним договором (а.с. 37-44).
Відповідач, у свою чергу, зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути Банку вказані кредитні кошти у строки, зазначені в Кредитному договорі.
Пунктом 1.1. частини №2 договорів сторони погодили його предмет, відповідно до якого в порядку, передбаченому договором банк надав відповідачу кредит у розмірі та валюті, визначених у частині №1 договору, а відповідач прийняв кредит та зобовязався належним чином використатита повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобовязання, як вони визначені у договорі.
Відповідно до пункту 1.4. частини № 2 договору за користування кредитом позичальник зобовязався сплатити банку відповідну плату в порядку та на умовах, що були визначені договором. Згідно із пунктом 1.5. частини №2 договору повернення відповідної частини кредиту мало здійснюватися позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку платежів, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок, якщо інше не передбачено договором.
У відповідності до п. 3 частини 1 Кредитного договору сторони Кредитного договору визначили фіксовану процентну ставку у розмірі 5,25% річних.
Як встановлено пунктом 1.7.2. договору кредит надається однією сумою згідно з кредитною заявкою позичальника, в безготівковій формі, шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника, зменшених на утриману комісію банку у відповідності до умов договору та подальшого перерахування на поточний рахунок продавця за реквізитами, вказаними позичальником в платіжному дорученні.
В порушення умов кредитного договору, відповідачем не погашено належні до сплати суми кредиту та не сплачені відсотки.
Згідно зі ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.
Відповідно до ч.2 ст.533 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Відповідно до розяснень наведених в п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», у випадку стягнення боргу в іноземній валюті суд у мотивувальній частині рішення має навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України, станом на дату ухвалення рішення.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до вимог ст. ст. 549, 550, 611, 624 ЦК України за порушення грошового зобовязання передбачена сплата неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до ч.1,3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.
За невиконання зобовязання за кредитним договором, позивачем нарахована пеня станом на 17.08.2015 року у розмірі 128691,15 грн..
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 України наслідками порушення позичальником зобовязань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.
Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач зі свого боку не виконав умови договору, в звязку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, в частині стягнення суми заборгованості за кредитним договором з урахуванням, що сума заборгованості та нарахування передбачені законодавством підлягають стягненню з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України, станом на дату ухвалення рішення, а саме за 100 долларів США 2350,2697грн..
Згідно квитанції, що знаходиться у справі, позивачем при подачі позову до суду був сплачений судовий збір у розмірі 3654 грн.
Судові витрати суд розподіляє пропорційно до задоволених позовних вимог відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, а саме стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 3654 грн.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10,11,60,88,169,197,212,214-215,224-226 ЦПК України, ст.ст. 526, 530,549,550,551,610,612,1046,1048-1050, 1052,1054 ЦК України, суд-
Позов задовольнити частково.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Суддя Поліщук Т.В.