Справа № 606/449/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2016 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі

головуючого судді Марціцкої І.Б.

за участю секретаря Пасько І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Теребовля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

До суду з позовом звернулася ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно земельну ділянку загальною площею 4,39, яка складається із земельних ділянок, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 078 га та 3,61 га, які розміщені на території Семиківської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області. В обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що 24.07.2006 року померла її мати ОСОБА_3, яка заповітом від 13 червня 2006 року заповіла позивачу земельні ділянки, які їй належали на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ТР№ № 074077. Позивач прийняла спадщину в порядку передбаченому ст. 1269 ЦК України, так як подала заяву в нотаріальну контору про прийняття спадщини, однак не може отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину, у зв'язку з тим, що інший спадкоємець ОСОБА_2, маючи обовязкову частку не звертався в нотаріальну контору із заявою про прийнятта спадщини чи заявою про відмову від спадщини. Враховуючи наведене, для реалізації своїх прав, позивач змушена звертатися до суду щоб визнати право власності на спадкове майно.

Позивач в судове засідання до суду не з'явилася, просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, про що надав до канцелярії суду письмову заяву.

Відповідач просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав, про що надав до канцелярії суду письмову заяву.

Справа розглянута відповідно до п. 2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими, підтвердженими належними доказами та підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що 24.07.2006 року померла ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть, серія І-ИД, № 020163, видане Семиківською сільською радою Теребовлянського раойну від 24.07.2006 року, актовий запис № 1).

13 червня 2006 року ОСОБА_3 склала заповіт, згідно якого земельну ділянку загальною площею 4,39, яка складається із земельних ділянок, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 078 га та 3,61 га, які розміщені на території Семиківської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, заповіла донці ОСОБА_1, заповіт посвідчений секретарем Семиківської сільської ради, зареєстрований в реєстрі за №8, за життя спадкодавця заповіт не був змінений та відмінений.

Згідно із довідки виданої виконкомом Золотниківської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області від 22.01.2016 року №324, земельна ділянка загальною площею 4,39, яка складається із земельних ділянок, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 078 га та 3,61 га, які розміщені на території Семиківської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області під арештом чи забороною відчуження не перебуває

З Державного акту на право приватної власності на землю серії ТР№ № 074077, виданого 07.08.2003 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №48, вбачається, що ОСОБА_3 на підставі розпорядження Теребовлянської райдержадміністрації від 10 січня 2003 року №10, передана у приватну власність земельну ділянку загальною площею 4,39, яка складається із земельних ділянок, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 078 га та 3,61 га, які розміщені на території Семиківської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області.

02.03.2016 року позивач звернулась в Теребовлянську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 за заповітом. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.03.2016 року №297/02-14 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку загальною площею 4,39, яка складається із земельних ділянок, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 078 га та 3,61 га, які розміщені на території Семиківської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області у зв'язку з тим, що є ще один спадкоємець чоловік померлої - ОСОБА_2 Інші особи із заявою про прийняття спадщини не зверталися.

Як вбачається із заяви від 03 лютого 2016 року № 856, яка посвідчена серетарем Золотниківської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, ОСОБА_2 відмовився від отримання обов'язкової частки та від отримання права власності на спадкове майно, після смерті дружини - ОСОБА_4, яка померла 24 липня 2006 року.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.ст. 1216,1217,1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до статті 1233 ЦК України, заповітом, є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1296 ЦК України, передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що представник відповідача визнав позовні вимоги, які обґрунтовані та підтверджуються належними доказами, що не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд вважає, що позов ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 60, 212-215 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно - задоволити.

Визнати право власності за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку загальною площею 4,39, яка складається із земельних ділянок, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 078 га та 3,61 га, які розміщені на території Семиківської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, і яка належала померлій 24.07.2006 року ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ТР№ № 074077, зереєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 48.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Тернопільської області через Теребовлянський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.Б. Марціцка