Справа № 344/8409/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1692/2016
Головуючий у 1 інстанції Домбровська Г. В.
Суддя-доповідач Пнівчук О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Бойчука І.В., Ясеновенко Л.В.

секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ТОВ «Редакція газети «Ваше здоров»я», ОСОБА_4 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 21 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

В червні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, ТОВ «Редакція газети «Ваше здоров»я», ОСОБА_4 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди.

Позивач свої вимоги мотивував тим, що в медичній газеті України «Ваше здоров»я» від ІНФОРМАЦІЯ_1 року у статті «ІНФОРМАЦІЯ_2», номер НОМЕР_1) опубліковано інтерв»ю головного лікаря КЗ «ІФОЦЕМД» та МК» ОСОБА_3 по питанню встановлення системи екстреної медичної допомоги на Прикарпатті». В статті вказано, що відповідаючи на питання ОСОБА_4 про створення в Коломиї південно-східного окружного відділення ОСОБА_3: відповів «Питання окружних відділень ніхто б і не порушував, якби не кандидатура керівника Коломийської станції, що входить до складу південно-західного відділення. Свого часу я звільнив цього медика за незадовільну роботу, проте йому через суди якимось дивом удається поновлюватися на посаді». Далі по тексту він розповідає про переваги залишення Коломийської станції в структурі Центру і опубліковано, що ОСОБА_3 сказав: «Тому сьогодні більшість виступає за роботу в структурі нашого Центру і не хоче працювати під керівництвом «фахівця», який довів станцію до ручки».

Позивач просив визнати інформацію, яка опублікована у зазначеній статті недостовірною і такою, що принижує його честь і гідність, ділову репутацію в частині висловів ОСОБА_3 про нього - «йому через суди якимось дивом удається поновлюватися на посаді», а також, що він « фахівець, який довів станцію до ручки»; зобов»язати відповідача ТОВ «Редакція газети «Ваше здоров»я» надрукувати спростування вказаної недостовірної інформації в медичній газеті України «Ваше здоров»я та стягнути з відповідачів в солідарному порядку на його користь 10000 грн. моральної шкоди та понесені судові витрати.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 21 червня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2- відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій посилається на його незаконність та необґрунтованість.

Апелянт зазначив, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що вказана інформація не є конкретними фактичними твердженнями відповідача стосовно нього, яку можливо було б перевірити за допомогою відповідних доказів.

Вказав, що дані висловлювання можуть бути перевірені на предмет їх відповідності дійсності, тому в розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 5, 47-1 Закону України «Про інформацію», ст.277 ЦК України їх слід витлумачити як такі, що містять фактичні дані, тобто є фактом, а отже оспорювані ним відомості є інформацією - фактичним твердженням.

Відповідач, поширюючи зазначену інформацію мав намір завдати шкоди його особистим немайновим правам. Дані вислови ОСОБА_3 направленні на приниження його честі, гідності та ділової репутації.

Посилаючись на зазначені обставини, апелянт просив рішення суду скасувати та постановити нове рішення про задоволення його позовних вимог.

У судовому засіданні апеляційного суду апелянт ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги з наведених в ній мотивів.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 заперечив вимоги апеляційної скарги, посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції.

Представник відповідача ТОВ «Редакція газети «Ваше здоров»я» та ОСОБА_4 у судове засідання апеляційної інстанції не з»явилися, направили суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303, ч.ч. 2,3 ст.213 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції вищезазначеним вимогам закону відповідає з огляду на наступне.

Судом встановлено, що в номері НОМЕР_1) медичної газети України «Ваше здоров»я» на сторінках 14-15 було опубліковано статтю під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2», в якій надруковано інтерв»ю (отримане ОСОБА_4, власним кореспондентом «ВЗ», Західний регіон) ОСОБА_3, головного лікаря Комунального закладу «Івано-Франківський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф».

З вищевказаної публікації вбачається, що ОСОБА_3 було поширено інформацію наступного змісту: «Питання окружних відділень ніхто б і не порушував, якби не кандидатура керівника Коломийської станції, що входить до складу південно-східного відділення. Свого часу я звільнив медика за незадовільну роботу, проте йому через суди якимось дивом удається поновлюватись на посаді. Оскільки він не має підтримки ані керівництва центру, ані колективу ( проти нього виступили 140 працівників з 146), я призначив керувати окружним відділенням іншого лікаря… Тому сьогодні більшість виступає за роботу в структурі нашого Центру і не хоче працювати під керівництвом «фахівця», який довів станцію до ручки».

Позивач, посилаючись на те, що поширення такої інформації ОСОБА_3 є протиправним і таким що ганьбить його честь, гідність та ділову репутацію звернувся з позовом про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди.

У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 68 Конституції України та статтею 270 ЦК України визначено право особи на повагу до гідності та честі як різновид особистих немайнових прав.

У відповідності до ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення.

Відповідно до ст.ст.297, 299 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Згідно ст.277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Аналогічне положення задекларовано у статті 32 Конституції України, згідно якої кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Як роз'яснив Пленум ВСУ у п.п.15,19 постанови «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року № 1 (далі - Постанова №1), недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.30 Закону України «Про інформацію», оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції правильно виходив із того, що висловлена відповідачем ОСОБА_3 інформація надана ним в рамках інтерв»ю є оціночним судженнями, критикою діяльності позивача ОСОБА_2 на посаді керівника Коломийської станції екстреної медичної допомоги, дана інформація не є фактичними твердженнями щодо позивача, її не можна вважати такою що вказує на вчинення позивачем протиправних дій та дискредитує його в очах оточуючих, а отже є оціночним судженням.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що поширена ОСОБА_3 інформація, про спростування якої пред»явив вимоги ОСОБА_2 не підлягає визнанню недостовірною, оскільки така інформація стосується позивача, як публічної особи та його професійної діяльності на посаді керівника Коломийської станції екстреної медичної допомоги, а тому він повинен бути готовим до неї, оскільки межа допустимої критики щодо нього є значно ширшою.

З огляду на вищезазначені обставини, не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що вислови ОСОБА_3 щодо нього направленні на приниження його честі, гідності та ділової репутації, та що поширенням зазначеної інформації відповідач мав намір завдати шкоди його особистим немайновим правам.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну правову оцінку зібраним доказам по справі та постановив рішення з дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 21 червня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді : І.В. Бойчук

Л.В. Ясеновенко