Справа № 562/1918/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"01" липня 2016 р. Здолбунівський районний суд
в складі: головуючого судді Мички І.М.
при секретарі Дехтярук І.А.
за участі позивача: ОСОБА_1
представника позивача: ОСОБА_2
представника відповідача: ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Здолбунів Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Територіальна державна інспекція з питань праці в Рівненській області, управління Пенсійного фонду України в Здолбунівському районі Рівненської області, Здолбунівська ОДПІ Головного управління ДФС у Рівненській області, про встановлення періоду роботи без оформлення трудових відносин, стягнення заробітної плати та моральної шкоди,
В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що з 01 січня 2014 року вона була прийнята на роботу продавця продовольчих товарів у магазин «Добробут» з графіком роботи з 07.30 години до 22.00 години два тижні на місяць. Трудовий договір відповідач ОСОБА_5 з нею не укладала, оскільки взяли її з випробувальним терміном, після закінчення якого остання відмовилася укладати з нею трудовий договір. До липня 2014 року їй виплачували заробітну плату в залежності від виторгу 4,5%, а з липня 2015 року припинили, так як відмовилася приймати зміну без ревізії та повідомила що вона звільнена.
Вказує, що відповідач не виплатила їй заробітну плату за червень, липень 2014 року у розмірі 4 421 грн., а також не виплатила компенсацію за період відпустки за період роботи з 01 січня 2014 року по 30 липня 2014 року у розмірі 1 014 грн. 72 коп.
Зазначає, що неправомірними діями відповідача їй завдано моральну шкоду, яка виразилася в душевних стражданнях, втраті активного соціально-політичного життя, насторозі переживанні, подавленному настрої, порушенні сну.
А тому просить суд: встановити, що з 01.01.2014 року по 31.07.2014 рік вона працювала в ФОП ОСОБА_6 продавцем продовольчих товарів без оформлення трудових відносин; стягнути з ФОП ОСОБА_6 заробітну плату в сумі 4 421 грн.; стягнути з ФОП ОСОБА_6 компенсацію за невикористану відпустку за період роботи 01.01.2014 року по 31.07.2014 року в сумі 1014 грн. 72 коп.; стягнути з ФОП ОСОБА_6 моральну шкоду в сумі 1 000 грн.
У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю та з аналогічних мотивів. В судове засіднання призначене на 01.07.2016 року позивач та її представник не з`явилися, хоча про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомили.
Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. У поданих запереченях пояснив, що позивач не перебувала з ОСОБА_6 у трудових відносинах, оскільки доказів укладення трудового договору у письмовій формі та його реєстрації в державній службі зайнятості за місцем проживання відповідача відсутні. Просить у задоволені позову відмовити.В судове засідання призначене на 01.07.2016 року відповідач та її представник не з`явилися, проте представник відповідача подав заяву, у якій просить справу розглянути без його участі.
Треті особи у судове засідання не з'явилися, хоча завчасно та належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, згідно поданих заяв просять розглянути справу без їх участі.
Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини та дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до вимог ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Позивач ОСОБА_1 вказує на те, що вона працювала у фізичної особи - приватного підприємця ОСОБА_5 продавцем продовольчих товарів у магазині «Добробут» у смт. Квасилів, Рівненської області з 01 січня 2014 року по 31 липня 2014 року без документального оформлення трудових відносин, вважає, що фактичний допуск до роботи є свідченням їх наявності.
Статтею 24 КЗпП України, чинної на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Трудовий договір укладається, як правило, у письмовій формі. Додержання письмової форми при укладенні трудового договору з фізичною особою є обов'язковим.
При укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи.
Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.
Забороняється укладення трудового договору з громадянином, якому за медичним висновком запропонована робота протипоказана за станом здоров'я.
Відповідно до ст.24-1 КЗпП України, чинної на час виникнення спірних правовідносин, та «Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю», затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України №260 від 08 червня 2001 року, у разі укладення трудового договору між працівником і фізичною особою фізична особа або за нотаріальним дорученням уповноважена нею особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному Міністерством праці та соціальної політики України.
Таким чином, процедура укладення трудового договору (як в усній, так і в письмовій формі) складається з таких дій, як подання працівником заяви про прийняття на роботу з наданням усіх необхідних документів, у тому числі щодо стану здоров'я; візування такої заяви власником чи посадовою особою, яка наділена правом на приймання на роботу; видання власником чи уповноваженим ним органом наказу (розпорядження) про зарахування працівника на роботу; пред'явлення наказу працівнику під розписку; внесення до трудової книжки запису про прийняття на роботу.
За змістом вказаної норми передбачено, що трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи. Однак, при цьому повинні бути виконані додатково хоча б декілька вищезазначених дій, що передують допуску до роботи, а не сам по собі лише допуск.
До початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган відповідно до ст. 29 КЗпП України зобов'язаний роз'яснити працівникові його права і обов'язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров'я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору; ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку; визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами та проінструктувати працівника з техніки безпеки виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони.
Отже, у будь-якому випадку заборонено допускати працівника до роботи до того, як будуть виконані передбачені ст. 29 КЗпП України вимоги.
Виконання вказаних вище дій сторонами по відношенню один до одного як працівника і роботодавця, необхідні при працевлаштуванні, належними доказами не підтверджено, позивач ОСОБА_1 заяву на прийняття на роботу не писала та відповідачу ОСОБА_6 не надавала, як і трудову та медичну (санітарну) книжку, накази про її прийняття на роботу та звільнення з роботи останньою не видавались, трудовий договір у письмовій формі між сторонами не укладався та в центрі зайнятості не реєструвався.
У відповідності до роз'яснень, які містяться в п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06 листопада 1992 року, фактичний допуск до роботи може бути прирівняний до укладення трудового договору лише у тому разі, якщо працівник допущений до роботи з відома власника чи уповноваженого ним органу.
Належних доказів, що саме з відома та погодження з уповноваженою особою фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 позивача ОСОБА_1 дійсно було фактично допущено роботодавцем до роботи і вона стала працювати продавцем продовольчих товарів магазину «Добробут», суду не представлено.
А відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
З повідомлення Здолбунівського районного центру зайнятості № 04-657 від 16.03.2016 року та повідомлення начальника Здолбунівської ОДПІ № 1368/17-07-22 від 14.03.2016 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 не перебувала у трудових відносинах з ОСОБА_6
А відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позивач, яка обізнана про порядок влаштування на роботу в Україні, не надала суду переконливих, належних та допустимих доказів на обґрунтування своїх позовних вимог, обставин перебування у трудових правовідносинах з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_6 не довела, а тому у задоволені позову слід відмовити повністю.
Керуючись ст.ст.10, 11, 57- 60, 79, 88, 212 - 215 ЦПК України, суд
У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Територіальна державна інспекція з питань праці в Рівненській області, управління Пенсійного фонду України в Здолбунівському районі Рівненської області, Здолбунівська ОДПІ Головного управління ДФС у Рівненській області, про встановлення періоду роботи без оформлення трудових відносин, стягнення заробітної плати та моральної шкоди - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається через Здолбунівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

С у д д я :