Справа № 466/5630/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2016 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді Глинської Д.Б.

при секретарі Чичерській М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання недійсним довідки-рахунку, -

в с т а н о в и в :

23.07.2015 року позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, в якому, уточнивши позовні вимоги, просила суд прийняти рішення, яким визнати недійсною угоду купівлі-продажу автомобіля марки Volkswagen Bora 2.0, 4 moution, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, № кузова VIN: НОМЕР_4, укладену між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, за результатами якої ТзОВ "Сервіс-К" 25.02.2014 року було видано довідку-рахунок серії ВІА №175836, визнати недійсною довідку-рахунок серії ВІА №175836, видану ТзОВ "Сервіс-К" 25.02.2014 року, стягнути з ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору.

Позов мотивує тим, що 13.09.2003 року між нею, позивачкою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб. Однак в подальшому, у зв'язку із припиненням між ними шлюбних відносин та на підставі рішення Шевенківського районного суду м.Львова від 14.10.2014 року шлюб між ними розірвано. Під час перебування у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 ними було набуто спільне майно. Зокрема, у листопаді 2003 року ними за кошти, які були надані батьком позивачки, було придбано автомобіль Volkswagen Bora 2.0, 4 moution, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, № кузова VIN: НОМЕР_4, який було зареєстровано на ім'я відповідача ОСОБА_2 Однак, як дізналась позивачка лише згодом, ще у лютому 2014 року ОСОБА_2 здійснено перереєстрацію вказаного автомобіля (відчуження) на його батька, відповідача ОСОБА_3, на підставі довідки-рахунку серії ВІА №175836 від 25.02.2014 року. Оскільки правочин вчинений відповідачем ОСОБА_2 без письмової згоди позивачки, як дружини, тому вона змушена звернутись до суду за захистом своїх прав.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, покликаючись на викладені в заяві доводи та наголосила, що їй не було нічого відомо про той факт, що відповідач ОСОБА_2 продав автомобіль марки Volksvagen Bora, 2003 року випуску, що перебував у їхній з колишнім чоловіком спільній власності, своєму батькові, відповідачу ОСОБА_3, оскільки вона не давала письмової згоди на здійснення такого правочину. Просила позов задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги своєї довірительки та додатково пояснила, що спірний автомобіль марки Volksvagen Bora, 2003 року випуску, згідно положень законодавства, є цінним майном, а тому на його відчуження необхідна письмова згода його співвласника, якою є позивачка у справі ОСОБА_1, оскільки таке авто є спільною сумісною власністю колишнього подружжя. Просила позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив та пояснив, що спірний автомобіль дійсно був придбаний ним та позивачкою ОСОБА_1 у шлюбі, такий був спільною сумісною власністю, але рішення відчужити це авто його батькові, відповідачу ОСОБА_3, колишнє подружжя приймало спільно. Позивачці було відомо, що ОСОБА_3 придбав у них автомобіль ще у 2009 році та надав їм кошти в сумі 23500 доларів США для покупки іншого нового автомобіля. Просить у задоволенні позову відмовити за безпідставністю вимог.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив та пояснив, що купував автомобіль марки Volksvagen Bora, 2003 року випуску у свого сина ОСОБА_2 та його дружини ОСОБА_1 з їхньої взаємної згоди, про таку купівлю було відомо усім, і батькам позивачки в тому числі. Знав, що спірний автомобіль діти довгий час не могли продати і мали бажання купити новіше, вищого класу авто. З метою допомогти купив у них цей автомобіль та надав кошти в розмірі необхідному для покупки нового автомобіля, хоча вартість спірного автомобіля була втричі меншою. Вважає позов безпідставним, просить у його задоволенні відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 в судовому засіданні виступила проти задоволення позову та наголосила, що відповідно до положень Сімейного кодексу України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Крім того, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Оскільки в судовому засіданні відповідачами було доведено той факт, що спірний правочин був вчинений в інтересах сім'ї сторін, то вважає, що в задоволенні вимог позивачки слід відмовити за їх безпідставністю.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення учасників процесу, показання свідків, дослідивши подані докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку про неможливість задоволення позову з наступних мотивів.

Сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, який тривав з 13.09.2003 року до 14.10.2014 року.

У шлюбі, а саме в листопаді 2003 року, сторони придбали автомобіль марки Volkswagen Bora 2.0, 4 moution, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, № кузова VIN: НОМЕР_4, який було зареєстровано на ім'я відповідача ОСОБА_2, що стверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5, виданого Львівським МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України від 18.12.2003 року.

У відповідності із положеннями ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з ним не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Судом встановлено, що спірний автомобіль марки Volkswagen Bora 2.0, 4 moution, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 придбаний сторонами в шлюбі, отже, відповідно до приписів ст.ст. 60,65 СК України, він вважається спільною сумісною власністю подружжя.

В жовтні 2009 року відповідач ОСОБА_2, на підставі Тимчасового реєстраційного талону серії НОМЕР_6, виданого Самбірським МРЕВ від 20.10.2009 року, відчужив автомобіль марки Volkswagen Bora 2.0, 4 moution, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, № кузова VIN: НОМЕР_4 своєму батькові, відповідачу ОСОБА_3

19.10.2009 року, напередодні тимчасової реєстрації спірного автомобіля, відповідач ОСОБА_2 отримав від відповідача ОСОБА_3 кошти в сумі 23500 доларів США, що стверджується копією розписки від 19.10.2009 року.

Того ж місяця, а саме 27.10.2009 року, колишнє подружжя ОСОБА_3, на підставі біржової угоди укладеної 27.10.2009 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_3, придбали автомобіль марки Volksvagen Passat 2.0, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 номер кузова НОМЕР_3.

Відповідач ОСОБА_3 зареєстрував право власності на придбаний автомобіль марки Volkswagen Bora 2.0, 4 moution, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 в лютому 2014 року в ДАІ м.Львова, що стверджується довідкою-рахунком від 25.02.2014 року.

Отже, до моменту перереєстрації спірного автомобіля такий перебував у користуванні відповідача ОСОБА_3 більше чотирьох років.

Згідно із ст. 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Частиною 4 ст. 203 ЦК України визначено загальне правило вчинення правочину у формі встановленій законом.

В той час, відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, встановленої законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією зі сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення не може грунтуватись на показаннях свідків. Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна зі сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

Правова позиція ВСУ від 08.04.2015 року сформульована за наслідками розгляду цивільної справи №6-7цс15, через призму аналізу аналогічних правових норм, роз'яснює що чинним законодавством не встановлено недійсності правочину при відчуженні спільного сумісного майна подружжя без письмової згоди одного з подружжя, і тому при розгляді спорів про розподіл цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів з відчуження такого без письмової згоди одного з подружжя, за умови наявності іншої згоди, суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім'ї майна.

Допитані в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 та за їх клопотанням відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_2 під присягою надали суду показання, якими підтвердили, що спірний автомобіль марки Volkswagen Bora 2.0, 4 moution, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 був куплений відповідачем ОСОБА_3 у колишнього подружжя ОСОБА_3 ще у 2009 році з тієї причини, що молоде подружжя мало намір придбати новіше, з кращими характеристиками, а відповідно і дорожче авто, однак через неможливість продати спірний автомобіль третім особам та брак коштів, свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_3 вирішили допомогти сім'ї сина, придбавши у них старий автомобіль та надавши необхідні кошти для купівлі нового. Крім того, свідки наголосили, що позивачці ОСОБА_1 достеменно було відомо про обставини за яких відповідач ОСОБА_3 придбав спірне авто та, що позивачка, знаючи про стан матеріального забезпечення їхньої з відповідачем ОСОБА_2 сім'ї, розуміла, що такий правочин здійснюється лише в інтересах та на користь сім'ї, а тому була зацікавлена у продажі спірного автомобіля на що неодноразово висловлювала свою усну згоду. Крім того, свідок ОСОБА_3 пояснив, що не перереєстровував спірний автомобіль на своє ім'я протягом більше як чотирьох років, оскільки не мав можливості сплатити 15% від вартості авто податку, і здійснив перереєстрацію лише у 2014 році, коли розмір відповідного податку зменшився до 1%.

Суд вважає показання допитаних в судовому засіданні свідків правдивими, такими, що перебувають у логічному зв'язку із наявними в матеріалах справи доказами та встановленими в ході розгляду справи обставинами. Показання допитаних свідків тільки підтвердили факт вчинення відповідачем ОСОБА_2 правочину з продажу автомобіля, що перебував у спільній сумісній власності подружжя, без письмової згоди позивачки, однак в інтересах їхньої сім'ї.

У відповідності із вимогами ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову, оскільки розцінює доводи позивача такими, що не підтверджені жодними наявними в матеріалах справи доказами. Більше того, суд вважає угоду купівлі-продажу спірного автомобіля дійсною, оскільки попри недотримання відповідачами письмової форми укладення такої, позивач своїми діями підтвердила надання на її здійснення іншої, зокрема, усної згоди. До такого висновку суд дійшов, встановивши в судовому засіданні, що автомобіль марки Volkswagen Bora 2.0, 4 moution, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 після повного розрахунку більше як чотири роки знаходився у володінні та користуванні відповідача ОСОБА_3, а позивачка протягом цього часу жодних дій щодо оспорювання законності володіння спірним авто ОСОБА_3 не вчиняла, як і не зверталась до нього із вимогою повернути належне, на її думку, їй майно.

Отже, суд не може визнати недійсними угоду купівлі-продажу автомобіля марки Volkswagen Bora 2.0, 4 moution, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, № кузова VIN: НОМЕР_4, за результатами якої ТзОВ "Сервіс-К" 25.02.2014 року було видано довідку-рахунок серії ВІА №175836 та довідку-рахунок серії ВІА №175836, видану ТзОВ "Сервіс-К" 25.02.2014 року. Таке рішення, на думку суду, відповідатиме засадам справедливості, добросовісності та розумності.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, про неможливість задоволення позову у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 3, 8, 10, 11, 57, 58, 60,61, 88, 209 , 212, 213, 214, ЦПК України, суд ,-

в и р і ш и в :

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання недійсним довідки-рахунку - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Д. Б. Глинська