Справа № 202/3841/16-ц
Провадження № 2/0202/2057/2016
19 вересня 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
в складі: головуючого судді: Слюсар Л.П.,
за участю секретаря : Фісун К.П.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, Орган реєстрації відділу формування та ведення реєстру територіальної громади ДАДП ДМР, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням ,-
В червні 2016 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, Орган реєстрації відділу формування та ведення реєстру територіальної громади ДАДП ДМР, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила суд позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. Про час і місце судового засідання був повідомлений відповідно до п. 2, п. 5 ст. 74, ч. 4 ст. 76 ЦПК України. Суду повернені судові повістки з відміткою про їх невручення у звязку з не проживанням відповідача за вказаною адресою.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася. Про час і місце судового засідання була повідомлений відповідно до п. 2, п. 5 ст. 74, ч. 4 ст. 76 ЦПК України. Відповідно до заяви просила суд розглядати справу в її відсутності та не заперечувала щодо його задоволення.
Представники третіх осіб: Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, Органу реєстрації відділу формування та ведення реєстру територіальної громади ДАДП ДМР в судове засідання не зявилися. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причини неявки суд не повідомили.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, заслухавши позивача, допитавши свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно до довідки № 150 від 09.06.2016 року, виданої Квартальним комітетом № 8 Індустріального району м. Дніпропетровська Рохліній ОСОБА_8, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, до складу її сім'ї входять: ОСОБА_1, ОСОБА_9, ОСОБА_2, ОСОБА_3 (а. с. 10).
ОСОБА_10 є сином ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 370291, виданого Відділом РАГСу виконкому Індустріальної районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська (а. с. 14).
Відповідно до свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові серії І-КИ № 001865, виданого Відділом РАГСу виконкому Індустріальної районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська, ОСОБА_10 змінив своє прізвище та по батькові на ОСОБА_2 (а. с. 14).
ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІV-КИ № 491667, виданого Відділом РАГСу Індустріального району (а. с. 13).
Як вказала в судовому засіданні позивачка, її донька - відповідач по справі виїхала на постійне місце проживання в Росію і не проживає в домоволодінні з січня 2015 року, родинні звязки вони підтримують. ОСОБА_2 також не проживає в домоволодінні з січня 2015 року, разом із своєю сім'єю переїхав до м. Кам'янське (Дніпродзержинськ), родинні звязки вони не підтримують. Реєстрація відповідачів в її домоволодінні перешкоджають в оформленні субсидії на комунальні послуги.
Відповідно до Акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 09.06.2016 року, виданого Квартальним комітетом № 8 Індустріального району м. Дніпропетровська, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, дійсно лише формально числяться зареєстрованими за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, але не проживають за цією адресою з січня 2015 року по даний час (а. с. 12).
Факт не проживання відповідачів в домоволодінні з січня 2015 року підтверджується актом про не проживання від 09 червня 2016 року, засвідченого головою квартального комітету №8 Індустріального району ( а.с.11) та показаннями сусідів ОСОБА_4 та ОСОБА_5
Згідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч.1 ст.20 ЦК України та статті 3 і 4 ЦПК України право вибору судового захисту належить виключно позивачеві.
Згідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконання обовязків власник зобовязаний додержуватися моральних засад суспільства.
У відповідності зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні їм права користування та розпорядження своїм майном.
Права власника квартири визначені ст.383 ЦК України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб в розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливо лише з підстав, передбачених законом.
Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки.
Згідно до положень ЖК України до членів сімї власника житлового приміщення віднесено дружину ( чоловіка) власника житла, їх дітей та батьків, а також інших осіб, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть з ним спільне господарство ( ч. 2 ст. 64, ч. 3 ст. 156 ЖК України).
Виходячи із вищевикладеного, та оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, законні та підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України із відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по справі в розмірі 275 грн. 60 коп. з кожного.
Керуючись ст. 41 Конституції України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 р. № 20, ч. 2 ст. 405 ЦК України, ст. ст. 3, 7, 11, 15, 30, 60, 88, 224-226 ЦПК України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, Орган реєстрації відділу формування та ведення реєстру територіальної громади ДАДП ДМР, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, особою, яка втратила право користування житловим приміщенням у домоволодінні №55 по вул. Шахтинська в м. Дніпропетровську.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, особою, яка втратила право користування житловим приміщенням у домоволодінні №55 по вул. Шахтинська в м. Дніпропетровську.
Стягнути із ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 275 грн. 60 коп. з кожного.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії .
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: Л.П.Слюсар