АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 530/844/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2511/16Головуючий у 1-й інстанції Должко С. Р. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого судді: Омельченко Л.М.

Суддів: Буленка О.О., Триголова В.М.

При секретарі Ачкасовій О.Н.

З участю представника позивача ОСОБА_2

Представників відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами Публічного акціонерного товариства «СБЕРБАНК»

на рішення Зінківського районного суду Полтавської області від 26 липня 2016 року та на додаткове рішення Зінківського районного суду Полтавської області від 26 липня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_5 до Приватного підприємства «Паритет» та Публічного акціонерного товариства «СБЕРБАНК» про визнання істотною зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору поруки, та розірвання договору поруки.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2016 року ОСОБА_5 звернулася до суду із зазначеним вище позовом.

Просила суд визнати, що припинення її членства у Приватному підприємстві Паритет» та дострокове припинення Приватним підприємством «Паритет» належного йому права користування земельними ділянками на умовах оренди є істотною зміною обставин, якими вона позивач користувалась під час укладення з ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» договору поруки від 11.02.2013 року та договору від 30.04.2013 року про внесення змін №1 до договору поруки від 11 лютого 2013 року, та розірвати ці договори у зв»язку з істотною зміною обставин.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що між відповідачами було укладено кредитний договір про відкриття кредитної лінії №02-Н/13/37/ЮО від 11.02.2013 року.

На час укладення цього договору ОСОБА_5 була одним із засновників (учасників) ПП «Паритет», та її частка у статутному капіталі підприємства становила 60%. Тому ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» (надалі Банк) під час укладення кредитного договору поставило вимогу, щоб ОСОБА_5 особисто уклала договір поруки з Банком.

11 лютого 2013 року між нею і Банком укладено договір поруки та договір від 30 квітня 2013 року про внесення змін №1 до договору поруки, за умовами якого вона зобов»язана у повному обсязі відповідати перед Банком за виконання ПП «Паритет» обов»язків по кредитному договору.

18.12.2013 року ОСОБА_5 було виключено зі складу учасників ПП «Паритет» згідно рішення зборів учасників підприємства. У подальшому, їй стало відомо, що одноосібним засновником (власником) та одночасно директором Приватного підприємства «Паритет» 28.01.2014 року став громадянин ОСОБА_4, який частину земель державної та комунальної власності площею близько 100 га, що була в оренді у підприємства, передав у суборенду ТОВ «Благовіст». У березні 2014 року він достроково припинив дію договорів оренди землі, укладених із громадянами власниками земельних паїв, термін дії яких був до 2022 року.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 15.12.2014 року у справі №917/2573/14 було прийнято до розгляду заяву ПП «Паритет» про порушення справи про банкрутство.

Згідно постанови зазначеного вище господарського суду від 17.02.2015 року ПП «Паритет» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру і призначено ліквідатором ОСОБА_4

Посилаючись на вище викладене і на те, що при укладенні договору поруки ОСОБА_5 не очікувала, що буде змінено власника підприємства, який зініціює у подальшому банкрутство ПП «Паритет», позивачка просила на підставі ст.652 ЦК України задовольнити її позов.

Рішенням Зінківського районного суду Полтавської області від 26 липня 2016 року позовну заяву ОСОБА_5 до Приватного підприємства «Паритет» та Публічного акціонерного товариства «СБЕРБАНК» про визнання істотною зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору поруки, та розірвання договору поруки задоволено частково.

Визнано, що дострокове припинення у березні 2014 року Приватним підприємством «Паритет» належного йому права користування на умовах оренди усіма орендованими ним земельними ділянками сільськогосподарського призначення, що розташовані на території Дейкалівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, є істотною зміною обставин, якими керувалась ОСОБА_5 під час укладення з Публічним акціонерним товариством «Дочірний банк Сбербанку Росії» договору поруки від 11.02.2013 року із змінами, внесеними договором від 30 квітня 2013 року про внесення змін №1 до договору поруки від 11 лютого 2013 року.

Договір поруки від 11.02.2013 року та договір від 30 квітня 2013 року про внесення змін №1 до договору поруки від 11 лютого 2013 року, укладені між ОСОБА_5 та Публічним акціонерним товариством «Дочірний банк Сбербанку Росії» розірвано у зв'язку з істотною зміною обставин, на підставі ст. 652 ЦК України.

В іншій частині позову відмовлено.

Додатковим рішенням Зінківського районного суду Полтавської області від 26 липня 2016 року постановлено вважати зобов»язання сторін за договором поруки від 11.02.2013 року та договором від 30 квітня 2013 року про внесення змін № 1 до договору поруки від 11 лютого 2013 року припиненим на майбутнє з 04 березня 2014 року.

Стягнуто з ПП «Паритет» на користь ОСОБА_5 судові витрати в сумі 275 грн.60 коп.

Стягнуто з ПАТ «СБЕРБАНК» на користь ОСОБА_5 судові витрати в сумі 551 грн.20 коп.

В апеляційному порядку рішення суду та додаткове рішення оскаржило ПАТ «СБЕРБАНК» в особі представника за довіреністю ОСОБА_3, який в апеляційній скарзі ставить питання про скасування постановлених рішень в частині задоволення позовних вимог та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, учасників судового процесу, які з»явилися в засідання суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, приходить до висновку про їх задоволення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно ст.309 ч.1 п.п.3, 4 ЦПК України, підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права.

За нормами ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цівільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розглядаючи справу, місцевий суд вірно встановив фактичні обставини, зокрема те, що 11 лютого 2013 року між відповідачами у даній справі було укладено договір про відкриття кредитної лінії №02-Н/13/37/ЮО, зі змінами внесеними договором про внесення змін №1 до договору про відкриття кредитної лінії №02-Н/13/37/ЮО від 30.04.2013 року.

Згідно умов даного договору позикодавець ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» (на даний час ПАТ «СБЕРБАНК») відкрив позичальникові ПП «Паритет» відновлювальну кредитну лінію в національній валюті України і надав на умовах цього договору кредитні кошти в межах ліміту кредитної лінії в сумі 700000 грн., а позичальник зобов'язувався використовувати кредит за цільовим призначенням, своєчасно та у повному обсязі виплачувати банку проценти за користування кредитом, а також повернути наданий йому кредит у розмірах та в терміни, зазначені у ст. 8 цього договору й виконувати інші умови договору (т.1 а.с.10-20).

На забезпечення виконання зобовязань позичальника за вище зазначеним кредитним договором між позивачем та відповідачем ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» (на даний час ПАТ «СБЕРБАНК») було укладено договір поруки від 11.02.2013 року зі змінами, внесеними договором від 30 квітня 2013 року про внесення змін №1 до договору поруки від 11 лютого 2013 року (т.1 а.с.7-9).

Згідно умов договору поруки ОСОБА_5 зобовязалась перед ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» відповідати за виконання позичальником ПП «Паритет» його зобовязань за кредитним договором про відкриття кредитної лінії №02-Н/13/37/ЮО, зі змінами внесеними договором про внесення змін №1 до договору про відкриття кредитної лінії №02-Н/13/37/ЮО від 30.04.2013 року.

Також судом правильно встановлено, що 18 грудня 2013 року за рішенням зборів учасників ПП «Паритет» ОСОБА_5 було виключено зі складу засновників підприємства згідно поданої нею заяви (т.1 а.с.258).

Протоколом №7 позачергових загальних зборів учасників ПП «Паритет» вирішено питання про виділення ОСОБА_5 частки у зв»язку із виходом із учасників підприємства (т.1 а.с.259).

Отже, ОСОБА_5, з урахуванням ст.116 ЦК України і Статуту підприємства, скористалася своїм правом щодо участі у підприємстві та вийшла зі складу учасників ПП «Паритет», на власний розсуд скориставшись своїми немайновими правами. Тому суд дійшов правильного висновку, що виключення ОСОБА_5 зі складу засновників ПП "Паритет" не є істотною зміною обставин, визначених ст.652 ЦК України.

Рішення суду в цій частині є законним, обґрунтованим та не оскаржується жодною із сторін.

Разом з тим, задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_5, місцевий суд виходив з положень ст. 652 ЦК України та з того факту, що дострокове припинення ПП «Паритет» свого права користування, на умовах оренди, всіма орендованими ним земельними ділянками, після виходу позивачки зі складу учасників підприємства є істотною зміною обставин, так як на момент укладення договору поруки ОСОБА_5 ніяк не могла передбачити, що новий власник підприємства придбає його без мети здійснення господарської діяльності та відразу достроково припинить право користування землею, яка є основним засобом виробництва у сільському господарстві і без якої неможлива робота підприємства.

Однак, колегія суддів не погоджується з такими висновками місцевого суду.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що з 24 січня 2014 року одноосібним учасником (власником) та одночасно директором ПП «Паритет» став ОСОБА_4

4 березня 2014 року ОСОБА_4 достроково розірвав усі наявні договори оренди землі, що раніше були укладені ПП «Паритет», а 04 квітня 2014 року ним було прийнято рішення про самоліквідацію підприємства.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 22.07.2014 року у справі №917/802/14 за позовом Публічного акціонерного товариства "Дочірній банк Сбербанку Росії" до Приватного підприємства "Паритет" про стягнення грошових коштів у сумі 655976 грн. 46 коп. позов було задоволено і стягнуто з Приватного підприємства «Паритет» на користь Публічного акціонерного товариства "Дочірній банк Сбербанку Росії» 570000 грн.00 коп. основної заборгованості; 67994 грн. 90 коп. - заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитними коштами; 16531грн. 66 коп. - пені за прострочення повернення кредитних коштів; 1449грн. 90 коп. - пені за прострочення сплати відсотків за користування кредитними коштами та 13119 грн. 53 коп.- судового збору.

У червні 2014 року ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» подав до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області цивільний позов до ОСОБА_5 про стягнення кредитної заборгованості за договором поруки, в якому просив стягнути з останньої 65597 грн. 46 коп. заборгованості ПП «Паритет» за кредитним договором №02-Н/12/37/ЮО від 11.02.2013 року.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23.10.2014 року у справі № 524/5254/14-ц позов ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» було задоволено та стягнуто з ОСОБА_5 на його користь суму заборгованості за договором №02-Н/12/37/ЮО від 11.02.2013 року у розмірі 655976 грн. 46 коп., а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 про розірвання договору поруки відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 29 січня 2015 року у справі №524/5254/14-ц рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 жовтня 2014 року в частині задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» до ОСОБА_5 про стягнення кредитної заборгованості за договором поруки було скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №02-Н/13/37/ЮО від 11 лютого 2013 року у розмірі 335 023 грн. 33 коп., в частині вирішення питання судових витрат рішення місцевого суду було змінено і стягнуто з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 900 грн. 08 коп., а в іншій частині рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 вересня 2015 року рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 жовтня 2014 року та рішення Апеляційного суду Полтавської області від 29 січня 2015 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» до ОСОБА_5 про стягнення кредитної заборгованості за договором поруки було скасовано, а справу в цій частини направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно ухвали від 15.12.2014 року у справі №917/2573/14 прийнято до розгляду господарського суду Полтавської області заяву Приватного підприємства «Паритет» про порушення справи про банкрутство.

Постановою господарського суду Полтавської області від 17.02.2015 року у справі №917/2573/14 визнано банкрутом Приватне підприємство «Паритет», відкрито ліквідаційну процедуру, господарську діяльність банкрута завершено закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу за виключенням укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу в процедурі ліквідації тощо, а також постановлено, що у банкрута не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів)), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури й, окрім іншого, припинено нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій по всіх видах заборгованості банкрута.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 29.01.2016 року у справі №917/2573/14, окрім інших, було визнано кредиторські вимоги Публічного акціонерного товариства "Дочірній банк Сбербанку Росії" в сумі 795 886 грн. 27 коп., з яких 794 668 грн. 27 коп. - основний борг (перша черга задоволення кредиторських вимог).

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16.05.2016 року стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Дочірній банк Сбербанк Росії» залишок заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії №02-Н/13/37/ЮО від 11 лютого 2013 року у розмірі 927745 грн.54 коп.

Нормами ст. 627 ЦК України закріплено, що, відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору (ст.3 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України).

Судом першої інстанції правильно встановлено, що позивачка не заперечувала, що при укладенні договору поруки вона була обізнана з його умовами.

Даний договір був підписаний сторонами власноручно, ними не оспорювався.

Нормами частини 2 та 4 статті 652 ЦК України закріплено, що якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Пунктом 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року зазначено, що закон пов»язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених частиною другою статті 652 ЦК України, при істотній зміні обставин.

При цьому, позивач повинен довести обставини, якими сторони керувались при укладенні договору, як саме вони змінились і чому зміна обставин є істотною.

Таким чином, частиною 2 ст. 652 ЦК України визначаються правила розірвання або зміни договору за рішенням суду, за умови, що сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінилися, або щодо його розірвання.

Відповідно до вимог ст. ст. 60, 212 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не можуть ґрунтуватись на припущеннях.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності.

Як убачається з матеріалів справи, ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанцій, позивачем не доведено одночасне настання всіх чотирьох умов, встановлених ч. 2 ст. 652 ЦК України, зокрема й упевненості сторін в момент укладення договору поруки, що така зміна обставин не настане.

Крім того, ОСОБА_5, перебуваючи у складі співзасновників ПП «Паритет», знаючи усі види діяльності цього підприємства, яке базувалось не лише на оренді земель, а й на розведенні птиці, оптовій торгівлі живими тваринами, неспеціалізованій оптовій торгівлі харчовими продуктами, напоями тощо, могла передбачити настання зазначених нею змін в разі виходу її зі складу підприємства. Так, при припиненні участі позивачки у підприємстві їй було виділено частку майна ПП «Паритет» загальної вартості 3650000 грн., яка становить 60%, що дорівнює 2190000 грн., а саме: передано їй в натурі корпоративні права ПП «Паритет» на частку в статутному капіталі ТОВ «Опішнянське МІПП», поголів»я основного стада гусей породи «велика сіра», три сараї для утримання цієї птиці по вул. Заозеро, 3а в с. Підозірка, Зіньківського району Полтавської області, а на залишок суми постановлено виплатити грошову компенсацію (т.1 а.с.259).

Отже, дострокове припинення ПП «Паритет» права користування орендованими земельними ділянками не може вважатися істотною зміною обставин, що дає можливість розірвати договір поруки.

Однак, місцевий суд не дав належну оцінку наявним у справі доказам.

Крім того, постановляючи з власної ініціативи додаткове рішення в день проголошення вступної і резолютивної частини основного рішення, місцевий суд в порушення норм ст.ст. 74-76 ЦПК України, не повідомив належним чином сторони про час, місце і дату його ухвалення.

При цьому, суд зазначив, що ним під час проголошення вступної і резолютивної частини основного рішення від 26.07.2016 року не було вирішено питання щодо визначення наслідків розірвання договору поруки.

Згідно ч.3 ст.652 ЦК України, у разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин, суд лише на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв»язку з виконанням цього договору.

Відповідно до ч.3 ст.653 ЦК України, якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов»язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Проте, місцевий суд не звернув увагу на вище вказані вимоги чинного законодавства і постановив додаткове рішення без виклику сторін в судове засідання. При цьому, суд вийшов за межі позовних вимог позивача, визначивши наслідки розірвання договору поруки, та незаконно припинив зобов»язання сторін за цим договором з 04.03.2014 року.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що основне рішення суду та додаткове рішення підлягають скасуванню з постановленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п. 3, 4, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «СБЕРБАНК» задовольнити.

Рішення Зінківського районного суду Полтавської області від 26 липня 2016 року та додаткове рішення Зінківського районного суду Полтавської області від 26 липня 2016 року скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_5.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до Приватного підприємства «Паритет» та Публічного акціонерного товариства «СБЕРБАНК» про визнання істотною зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору поруки, та розірвання договору поруки відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя (підпис)

Судді: (підписи)

Копія вірно: