Справа № 182/6892/16-ц
Провадження № 6/0182/184/2016
У Х В А Л А

Іменем України

15.12.2016 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: судді Багрової А.Г., секретаря Снєгульської В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2, яке мотивує тим, що на виконанні в Нікопольському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області знаходиться виконавче провадження N 52070830 з примусового виконання виконавчого листа № 1-кп/76/2016, виданого 26.02.2016 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області про конфіскацію всього майна боржника ОСОБА_2 на користь держави. В поданні державний виконавець зазначає, що боржник є громадянином України, мешкає за адресою АДРЕСА_1, державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, направлені запити до відповідних органів щодо зясування зареєстрованого за боржником рухомого та нерухомого майна на праві власності. Згідно з відомостей єдиного державного реєстру МВС України зареєстровані авто за боржником відсутні, згідно відповідей ОДПІ та УПФУ боржник доходів не отримує, рахунки в установах банків відсутні. Також в поданні зазначає, що згідно акту виходу державного виконавця від 30.11.2016 року за адресою АДРЕСА_2 на даний час ніхто не мешкає, доступ до житла державному виконавцю не наданий, а тому просить надати дозвіл на примусове проникнення до житла боржника.

Державний виконавець в письмовій заяві подання підтримав, просить розглядати справу без його участі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні подання слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (ч. 1ст. 64 Конституції України).

Кожному гарантується недоторканність житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов'язком держави, а й дотримання взятих Україною міжнародно правових зобов'язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року),ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950року.

Однак в матеріалах справи відсутні докази того, що боржник проживає та зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 , що вказана в поданні, а в акті містяться тільки данні про те, що державним виконавцем було здійснено вихід за адресою проживання боржника, однак двері квартири ніхто не відчинив, зі слів сусідів в квартирі ніхто не мешкає.

До того ж, як вбачається з наданої інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира на праві власності належить ОСОБА_3, який не є боржником у виконавчому провадженні.

Всі вище вказані обставини не дають достатніх підстав суду вважати, що примусове проникнення до квартири АДРЕСА_3, яка належить на праві власності іншій особі і за відсутності належного підтвердження, що ОСОБА_2 має право на користування цим житлом та в ньому знаходиться належне йому майно, є доцільним і таке втручання є необхідним.

А тому, подання є необґрунтованим, передчасним та не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.197,210,376 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання державного виконавця Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області ( м. Кривий Ріг) через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-ти денний строк з дня отримання ухвали апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_4