АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 683/3003/15-ц
Провадження № 22-ц/792/391/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Талалай О.І.,

суддів: П'єнти І.В., Корніюк А.П.,

секретар Кошельник В.М.,

з участю: представників апелянта Григорука С.В., Савчука М.М.,

позивача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства по експлуатації теплового господарства «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради на рішення Старокостянтинівського районного суду від 24 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Комунального підприємства по експлуатації теплового господарства «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради про визнання звільнення незаконним, скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати і моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_3, звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначив, що перебуває у трудових відносинах з відповідачем, з 24 березня 2009 року займав посаду головного інженера. Відповідно до наказу № 67к від 02 листопада 2015 року звільнений з роботи на підставі п. 2 ст. 40 КЗпІІ України у зв'язку з невідповідністю займаній посаді. Середньомісячна заробітна плата на час звільнення у 2015 році складала 11149 грн 03 коп. 16 листопада 2015 року він був прийнятий на роботу у тому ж підприємстві на посаду інженер-енергетика за контрактом з 16 листопада 2015 року по 25 березня 2016 року з посадовим окладом 4495 гри. У зв'язку з виконанням нижчеоплачуваної роботи втрата заробітної плати за листопад 2015 року склала 9107 грн 01 коп. Звільнення з роботи вважає незаконним, оскільки він має багаторічний досвід роботи за спеціальністю «котельні та паротурбінні установки». У березні 1974 року йому присвоєно кваліфікацію «техніка-теплотехніка» у Вінницькому політехнічному технікумі. Відповідно до Закону України «Про вищу освіту» має спеціальну вищу освіту. На час звільнення його жодного разу не атестували на предмет відповідності займаній посаді. Крім того, профком не надав згоду на його звільнення. Незаконним звільненням йому спричинені душевні страждання і заподіяно моральну шкоду, на відшкодування якої просив стягнути 5000 грн.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду від 24 грудня 2015 року позов задоволено частково. Визнано незаконним і скасовано наказ директора Комунального підприємства по експлуатації теплового господарства «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради № 67к від 02 листопада 2015 року про звільнення ОСОБА_3 з посади головного інженера. Поновлено ОСОБА_3 на посаді головного інженера Комунального підприємства по експлуатації теплового господарства «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради з 02 листопада 2015 року. Стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 4002 грн 44 коп і 500 грн на відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про судовий збір. У решті позовних вимог відмовлено.

Комунальне підприємство по експлуатації теплового господарства «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати і закрити провадження у справі. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Судом не враховано те, що кваліфікаційні вимоги відповідно до посадової інструкції головного інженера комунального підприємства передбачають наявність повної вищої освіти, якої ОСОБА_3 не має. Відсутність такої освіти може бути встановлено без атестаційної комісії. Недоліки в роботі позивача підтверджуються службовою запискою від 19 листопада 2015 року. Спричинення моральної шкоди не обґрунтовано.

Рішення суду в частині відмови у позові не оскаржується, а тому не переглядається апеляційним судом.

У засіданні апеляційного суду представники апелянта апеляційну скаргу підтримали. ОСОБА_3 та його представник визнали апеляцію не обґрунтованою у повному обсязі.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_3 перебуває у трудових відносинах з Комунальним підприємством по експлуатації теплового господарства «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради. 04 березня 2009 року позивач був переведений на посаду головного інженера підприємства (наказ № 14 від 23.03.2009 року). Відповідно до наказу № 67к від 02 листопада 2015 року ОСОБА_3 звільнений із займаної посади на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з невідповідністю займаній посаді. Підставою розірвання трудового договору з позивачем є відсутність повної вищої освіти. 16 листопада 2015 року ОСОБА_3 прийнятий на роботу на тому ж підприємстві на посаду інженер-енергетика за контрактом з 16 листопада 2015 року по 25 березня 2016 року.

Наведене підтверджується матеріалами справи і не заперечується сторонами.

Задовольняючи частково позов про визнання звільнення незаконним, скасування наказу, поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, суд обґрунтовано виходив з того, що відсутність диплома про вищу освіту не може бути підставою для звільнення працівника, якщо відповідно до чинного законодавства наявність її не є обов'язковою умовою виконання роботи, обумовленої трудовим договором. Відповідачем не доведено, що відсутність повної вищої освіти у позивача перешкоджає виконанню ним посадових обов'язків. Рішення про поновлення на роботі є підставою для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Порушення законних прав позивача призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, що є підставою для стягнення моральної шкоди.

Висновки суду узгоджуються з матеріалами справи і відповідають вимогам закону.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи.

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року з послідуючими змінами «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді справ про звільнення за п. 2 ст. 40 КЗпП суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов'язків чи їх виконання протипоказано за станом здоров'я або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу. Не можна визнати законним звільнення з цих підстав лише з мотивів відсутності спеціальної освіти (диплома), якщо відповідно до чинного законодавства наявність її не є обов'язковою умовою виконання роботи, обумовленої трудовим договором. Проте у випадках, коли згідно з законодавством виконання певної роботи допускається після надання в установленому порядку спеціального права (водії автомобільного та електротранспорту тощо), позбавлення цього права може бути підставою для звільнення працівника з мотивів невідповідності займаній посаді або виконуваній роботі з додержанням правил ч. 2 ст. 40 КЗпП. Висновки атестаційної комісії щодо кваліфікації працівника підлягають оцінці у сукупності з іншими доказами у справі.

На підставі ч. 1 і ч. 2 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Посилання апелянта на службову записку новопризначеного головного інженера підприємства ОСОБА_5 від 19 листопада 2015 року як доказ наявності недоліків у роботі ОСОБА_3, що є підставою для його звільнення, не може бути прийнято до уваги, оскільки зазначена службова записка написана після звільнення позивача.

Доводи апеляційної скарги щодо можливості виявлення відсутності вищої освіти у працівника без проведення атестації не заслуговують на увагу.

При ухваленні рішення суд виходив з того, що відсутність диплома про вищу освіту не може бути підставою для звільнення працівника, який був прийнятий на роботу за відсутності такої освіти. Доказів, що відсутність повної вищої освіти у ОСОБА_3 перешкоджає виконанню ним посадових обов'язків підприємством не надано.

Інші доводи апеляційної скарги на законність рішення суду не впливають і його висновки не спростовують.

Порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом не допущено.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав у межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства по експлуатації теплового господарства «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради відхилити.

Рішення Старокостянтинівського районного суду від 24 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий (підпис) О.І. Талалай

Судді: (підписи) І.В. Пєнта

А.П. Корніюк

З оригіналом згідно.

Суддя апеляційного суду О.І. Талалай

____________________________________________________________________

Головуючий в першій інстанції Андрощук Є.М. Провадження: № 22-ц/792/391/16

Доповідач Талалай О.І. Категорія № 53, 54