Провадження № 6/344/251/16
У Х В А Л А

09 серпня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.

за участі секретаря Прокопів С.Р.

розглянувши подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В:

державний виконавець ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиціїзвернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа. Подання обґрунтовує тим, що на виконанні ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції знаходиться виконавче провадження з виконання виконавчого листа №751/9284/14 від 16.02.2015 року, виданого Івано-Франківським міським судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ ,,ОСОБА_2. 21.08.2015 року відкрито виконавче провадження, про що боржника повідомлено. У ході проведення виконавчих дій майна, на яке можливо звернути стягнення не виявлено Боржник ухиляється від сплати боргу.

Відповідно до ч.2 ст.377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця

Згідно вимог подання заявник просив розглядати подання без участі представника ВДВС.

Судом встановлено наступні обставини.

Відповідно до ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

За змістом п.18 ч.3 ст.11 Закону України ,,Про виконавче провадження державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням.

На виконанні ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції перебуває виконавче провадження №48522886 з виконання виконавчого листа №751/9284/14 від 16.02.2015 року, виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ ,,ОСОБА_2 126635,34 грн. заборгованості, 400 грн. витрат по сплаті третейського збору і 243,60 грн. судових витрат.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази направлення та отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження. Відсутні будь-які дані, які б свідчили про те, що боржник взагалі обізнаний про наявність відкритого виконавчого провадження і необхідність погашення заборгованості.

Відповідно до ст.11 Закону України ,,Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно інформації УДМС в області від 26.04.2016 року, ОСОБА_1 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон терміном до 15.04.2019 року.

10.02.2016 року постановою державного виконавця накладено арешт на все майно, що належить боржнику в межах суми звернення стягнення 127278,94 грн. та оголошено заборону на його відчуження в межах суми боргу.

08.02.2016 року постановою державного виконавця накладено арешт на кошти , що містяться на всіх рахунках та вкладах боржника ПАТ КБ ,,ПриватБанк та належать боржнику в межах суми 140106,83 грн.

В матеріалах справи відсутні докази направлення боржнику вимог про явку до ВДВС.

Постановою державного виконавця від 18.05.2016 року постановлено провести стягнення з заробітної плати ОСОБА_1 127278,94 грн. боргу, 12727,89 грн. виконавчого збору та 100 грн. витрат виконавчого провадження.

Суб`єктом звернення складено акт згідно якого, при виході на місце виконання за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Галицька, 24/30 встановлено, що двері квартири зачинені; боржнику було залишено виклик з вимогою зявитися до ВДВС.

Відповідно до узагальнення Верховного Суду України судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року ,,ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), вжите у п.5 ч.1 ст.6 ЗУ ,,Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України та у п.18 ч.3ст.11 ЗУ ,,Про виконавче провадження, позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань покладених на нього рішенням є оціночним поняттям.

Задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

З аналізу приписів ч.2 ст.10 ЦПК України у системному зв'язку з п.18 ч.3 ст. 11 Закону України ,,Про виконавче провадження та ст.377-1 ЦПК України, вбачається, що на державного виконавця покладено обов'язок надання доказів стосовно наявність навмисного чи іншого свідомого ухилення боржника від виконання обов'язків, покладених на останнього за рішенням суду, та доведення перед судом їх переконливості.

Державним виконавцем будь-яких доказів, що свідчать про навмисне чи інше свідоме ухилення боржника від виконання обов'язків, покладених на нього рішенням суду, суду не надано.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Суду не надано доказу того, що невиконання боржником його зобов`язань пов`язано із його виїздом за кордон.

Тимчасове обмеження права боржника на пересування є винятковим засобом впливу на нього, полягає в обмеженні права на свободу пересування, що може бути застосовано після вичерпання усіх передбачених законом засобів примусового виконання.

Суду не надано доказу того, що державним виконавцем вичерпано усі існуючі засоби для примусового виконання.

Подання державного виконавця не містить обґрунтування необхідності застосування до боржника заходу впливу, що пов`язаний з обмеженням права особи на пересування.

Таким чином, подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.377-1 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

відмовити в задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України ухвала про відмову у задоволенні подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Головуючий суддя С.О.Бородовський