Справа № 359/2703/15-ц
УХВАЛА

14 вересня 2016 року Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Саган В.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

В провадженні Бориспільського міськрайонного суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу в розмірі 921 538 грн.37 коп. та понесених судових витрат.

Крім того, в квітні 2016 року до суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на належний ОСОБА_3 на праві приватної власності будинок 19 по вул..Леніна( ОСОБА_4) мікрорайон Жуляни в м.Києві, враховуючи значний розмір грошових коштів, які відповідач зобов»язаний повернути позивачу згідно договору позики та ту обставину, що відповідач уникаючи розмов щодо повернення заборгованості має намір продати вказаний будинок разом з земельною ділянкою. Також зазначив, що вказаний будинок знаходиться під іпотекою у іпотекодерждателя ПАТ « Фольксбанк». Вказані обставини свідчать про наявність у відповідача намірів не здійснювати розрахунок заборгованості та спробу порушити договірні зобов»язання.

Вивчивши та дослідивши матеріали заяви, суд прийшов до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частиною 1 статті 153 ЦПК України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Належність відповідачу ОСОБА_2 житлового будинку за адресою: вул..Леніна( ОСОБА_4) 19, мікрорайон Жуляни, м.Київ, підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно,Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо суб»єкта від 07.04.2016 року.

Беручи до уваги те, що між сторонами виник майновий спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, врахувавши, що вказаний вид забезпечення позову накладення арешту на майно є співмірним із заявленими позивачем вимогами, знаходжу заяву підлягаючу до задоволення.

Керуючись ст. ст. 151-153, 210,293 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», -

ухвалив:

Заяву задовольнити.

Накласти арешт на житловий будинок, який знаходиться за адресою: вул..Леніна( ОСОБА_4), буд. 19, м.Київ( мікрорайон Жуляни), та належить на праві приватної власності ОСОБА_2(РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1).

Допустити ухвалу до негайного виконання.

Копію ухвали направити ВДВС Солом»янського районного управління юстиції у м. Києві - для виконання, сторонам для відома.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не скасовано.

Виконавчий документ може бути предявлений до виконання в строк, визначений ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження».

Суддя В.М.Саган