Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1530/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Чорнобривець О. С.
УХВАЛА

Іменем України

26.07.2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Чорнобривець О.С.

суддів - Потапенка В.І.

ОСОБА_2

за участю секретаря - Гончар В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 08 квітня 2016 року, у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ТОВ «Автоцентр Херсон», ОСОБА_5 про визнання недійсним договору комісії та витребування автомобіля, -

встановила:

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернулась в суд з зазначеним позовом до ОСОБА_4, ТОВ «Автоцентр Херсон» про визнання недійсним договору комісії та витребування автомобіля мотивуючи вимоги тим, що автомобіль Nissan Navara, 2007року випуску, № кузова VSKCVND40U0272312 є спільним майном подружжя, проте без її відома та згоди, як співвласника майна, був проданий ОСОБА_4 шляхом укладання договору комісії № 477 від 15.03.2013 року з ТОВ «Автоцентр Херсон». Просила застосувати правові наслідки недійсного правочину та витребувати автомобіль на свою користь у покупця ОСОБА_5.

Рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 08 квітня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушенням судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Сторони у судове засідання суду апеляційної інстанції не прибули. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Явка до суду апеляційної інстанції не є обовязковою.

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи (ч.2 ст.305 ЦПК України).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, відповідно до ч.1 ст.306 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 під час шлюбу придбали автомобіль Nissan Navara, 2007року випуску, № кузова VSKCVND40U0272312.

Відповідач ОСОБА_4 шляхом укладення договору комісії від 15.03.2013 року з ТОВ «Автоцентр Херсон» продав зазначений автомобіль ОСОБА_5, що підтверджується Довідкої-Рахунком від 15.03.2013 року. Вартість автомобіля складала 149809,22грн., цінність майна сторонами не заперечувалось.

Довідка-рахунок підтверджує реалізацію спірного транспортного засобу та правомірність його придбання покупцем ОСОБА_5 відповідно до Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про відмову у задоволенні позову за відсутністю правових підстав.

Судом правильно застосовані загальні положення щодо дійсності правочину та розяснення Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику з розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009року № 9, відповідно до яких правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом і реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним.

Вірним є висновок суду стосовно того, що договір комісії, за змістом ст.1011 ЦК України, не є договором відчуження майна, а є договором про надання послуг з відчуження майна, тобто предметом договору є діяльність комісіонера. Укладення такого договору не потребує згоди співвласника майна у розумінні ст.65 СК України і з цих підстав договір не може бути визнаний недійсним.

Крім того, вимога про повернення майна з підстав передбачених ст.216 ЦК України, може бути предявлена лише стороні недійсного правочину. Позивач не є стороною правочину за яким відбулося відчуження майна, тому положення наведеної норми матеріального права також не застосовуються до правовідносин, що виникли.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільній сумісній власності, якщо інше не встановлено судом.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально посвідчена.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦК України розпорядження майном, що перебуває в-спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Положеннями ч. 1 ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочинустороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п'ятою і шостою ст. 203 ЦК України.

За нормами ч.4 ст.203 ЦК України правочин має вчинятись у формі встановленій законом.

Однак, відповідно до положень ч.1 та 2 ст.218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, встановленої законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків встановлених законом.

Законодавством не встановлено недійсності правочину при відчудженні спільного сумісного майна подружжя без письмової згоди одного з подружжя.

Встановлено, що подружжя ОСОБА_4 і ОСОБА_3 припинили спільне проживання та згідно актового запису від 12.04.2011року №50 шлюб розірвано. Фактично автомобіль до 15.03.2013 року перебував у користуванні відповідача ОСОБА_3 Матеріали справи свідчать про те, що між сторонами виник спір щодо поділу спільного майна та Новоархангельським районним судом Кіровоградської області відкрито позовне провадження за заявою ОСОБА_3В.(а.с.159).

Отже, позивач не втратила права на відповідну компенсацію вартості відчуженого автомобіля у разі предявлення нею позову про поділ цінного спірного майна.

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007року №11 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, також у постанові ВСУ у цивільній справі № 6-7 цс15.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання(ст.3 ЦПК, 15 ЦК України).

В межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, вимоги позивача не ґрунтуються на законі, колегія суддів не убачає порушення прав позивача, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги були предметом розгляду у суді першої інстанції, та належно оцінені.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1 ч.1 ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 08 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя:

Судді: