Справа № 527/1216/16-ц
провадження 2/527/453/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.08.2016 року Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді - Марущак Р.М.,

при секретарі - Таранець Л.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Святилівської сільської ради Глобинського району Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за заповітом, ІІІ особи без самостійних вимог щодо предмету спору - відділ Держгеокадастру у Глобинському районі, Глобинська районна державна адміністрація, Градизька державна нотаріальна контора, ОСОБА_2, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 16.06.2016 року звернулася до суду з зазначеним позовом.

Обґрунтувала його наступним. 29.04.2008 року помер її батько ОСОБА_3, після смерті якого залишилось спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в с. Святилівка Глобинського району Полтавської області по вул. Лиманській, 47. Вона та її сестра ОСОБА_2 є спадкоємцями майна померлого за заповітом. ОСОБА_2 в установленому законом порядку від прийняття спадщини відмовилася на її користь.

При зверненні до нотаріуса виявилося, що при житті батько не оформив правовстановлюючий документ на домоволодіння. По цій причині державний нотаріус Градизької державної нотаріальної контори ОСОБА_4 відмовила їй (позивачу) у видачі свідоцтва про право на спадщину.

ОСОБА_3 на підставі закону, що діяв на час створення обєкту нерухомого майна, побудував вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями, володів ним на праві приватної власності, що підтверджується записами в погосподарських книгах Святилівської сільської ради, однак за життя не провів державну реєстрацію права власності на нього, як того вимагає діюче законодавство.

Посилаючись на викладене, позивач прохала суд визнати за нею, в порядку спадкування після ОСОБА_3, право власності на вказане нерухоме майно.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Вказала, що позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача Святилівської сільської ради, представники третіх осіб відділу Держгеокадастру у Глобинському районі, Глобинської районної державної адміністрації, Градизької державної нотаріальної контори, третя особа ОСОБА_2 у судове засідання не зявилися. Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Заперечень на позов не надали. Відповідач позов визнав, прохав розглянути справу без участі представника Святилівської сільської ради, третя особа ОСОБА_2, також направила заяву про розгляд справи у її відсутності. Вказала, що проти задоволення позову не заперечує.

Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного звязку встановив наступне.

29.04.2008 року помер ОСОБА_3 батько позивача. За життя 19 березня 2001 року він склав заповіт, посвідчений секретарем Святилівської сільської ради, за реєстровим №39, згідно якого усе належне йому майно заповів своїй дружині ОСОБА_5 та дочкам ОСОБА_1 і ОСОБА_2 в рівних частках кожній. Заповіт на день смерті не змінено та не скасовано.

Згідно інформації наданої державним нотаріусом Градизької державної нотаріальної контори ОСОБА_4 після померлого 29.04.2008 року ОСОБА_3 заведена спадкова справа за № 273 від 02.08.2008 року. Позивач, в установлений строк прийняла спадщину, подавши відповідну заяву. ОСОБА_5 дружина померлого та ОСОБА_2 дочка померлого, відмовилися від прийняття спадщини по заповіту на користь ОСОБА_1.

Згідно свідоцтва про смерть, виданого 17.02.2014 року Святилівською сільською радою Глобинського району Полтавської області, серія І-КЕ № 266569 ОСОБА_5 померла 16.02.2014 року.

Державний нотаріус Градизької державної нотаріальної контори ОСОБА_4 постановою від 15 червня 2016 року відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований у селі Святилівка Глобинського району Полтавської області по вул. Лиманській, 47, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на імя спадкодавця, який посвідчує його право власності на вказане нерухоме майно.

Згідно технічного паспорту житловий будинок літ. «А» - було побудовано у 1965 році, прибудову літ. «а», ганок літ. «аг», погріб окремо збудований літ. «Д» - у 1966 році, сарай літ. «В», літній душ літ. «Е» - у 1968 році, гараж літ. «Б», огорожу літ. №1, ворота літ. №2 - у 1970 році.

Право власності на житловий будинок набувається в порядку, який був чинним на момент завершення будівництва.

У 1965 році питання набуття права власності регулювалися Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

За вказаним Указом і постановою підставою виникнення в громадянина права власності на житловий будинок був власне факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не пов»язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Згідно записів в погосподарській книзі Святилівської сільської ради № 4 за 2006-2010 роки під № 345 за ОСОБА_3 значилося належне на праві власності нерухоме майно житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в с. Святилівка Глобинського району Полтавської області по вул. Лиманській, 47, на не приватизованій земельній ділянці площею 0,25 га.

Оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що спадкодавець ОСОБА_3 за свого життя набув право власності на назване нерухоме майно відповідно до закону, що діяв на час створення даного майна, проте, за життя не провів державну реєстрацію права власності на нього, відповідно до закону, що діє на час прийняття позивачем спадщини, в звязку з чим і виник спір. Його вирішення можливе лише в судовому порядку.

З висновку відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури Глобинської РДА від 15.06.2016 року № 862/02-04 вбачається, що спадковий житловий будинок та господарські будівлі збудовані без істотних порушень діючих будівельних норм і правил.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За ч.1, ч.5 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною.

Згідно ч.1, ч.3 ст. 1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. Положення цієї статті не застосовуються, якщо спадкоємець відмовився від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця.

З огляду на вказані норми, частки у спадщині сестри позивача - ОСОБА_2, та матері ОСОБА_5, які відмовилася від спадщини на її користь, перейшли до ОСОБА_1.

Встановивши, що спадкодавець ОСОБА_3 за життя на передбачених законом підставах набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в с. Святилівка Глобинського району Полтавської області по вул. Лиманській, 47, суд прийшов до висновку, що позивач, як єдиний спадкоємець, яка прийняла спадщину за заповітом в установленому порядку, має право на успадкування названого майна.

Визнання права власності за ОСОБА_1 на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями не оспорюється відповідачем та не порушує прав чи інтересів інших осіб.

Позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, а тому підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 392, 1217, 1218, 1274, 1275 ЦК України, ст. ст. 10, 11,30, 60, 61, 212-215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_2, в порядку спадкування за заповітом після померлого 29.04.2008 року ОСОБА_3, право власності на нерухоме майно: житловий будинок літ. А, прибудову літ. а, ганок літ. аг, гараж літ. Б, сарай літ. В, сарай літ. Г, погріб окремо збудований літ. Д, літній душ літ. Е, огорожу №1, ворота №2, які розташовані в с. Святилівка Глобинського району Полтавської області по вул. Лиманській, 47, на не приватизованій земельній ділянці площею 0.25 га.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ Р. М. Марущак