Справа 688/4134/15-ц
№ 2/688/46/16
Рішення

Іменем України

25 липня 2016 року м.Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючої - судді Козачук С.В.,

секретаря с/з - Гаврилової Н.К.

з участю представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Шепетівка цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

встановив :

позивач ОСОБА_4 звернулась до суду з даним позовом посилаючись на те, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 30.10.2015 року являється власником квартири АДРЕСА_1. З 30.07.2003 року, як вказано в домовій книзі, у зазначеній квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_3 На її звернення про зняття його з реєстрації у даній квартирі, відповідач відповідав відмовою. Вважає, що відповідно до ст. 64 ЖК України, ОСОБА_3 не є членом її сім'ї, а тому не має права користуватись житлом, що належить їй на праві власності. Посилаючись на ст.ст. 15, 16, 319, 321, 379, 383 ЦК України та ст.ст. 150 ЖК України, просить суд усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилась, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку.

Представник позивача ОСОБА_2 в попередніх судових засіданнях позов підтримував, з підстав, викладених у ньому. В останнє судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Проте, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнав та суду пояснив, що позивач у позовній заяві не мотивувала, які її права ним порушено, оскільки у спірній квартирі він не проживає з 25.08.2012 року. Позивача ОСОБА_4 не знає, вона до нього не зверталась з проханням знятись з реєстрації. Крім того, договір купівлі-продажу квартири, у якій він зареєстрований є фіктивним, позивач у вказаній квартирі не проживає, при його укладенні було допущено ряд порушень, а тому, просив в задоволенні позову відмовити.

Зясувавши письмову думку представника позивача, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним.

Згідно вимог ст. 317 ЦК України кожен громадянин має право вільно володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому на праві власності майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до статті 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

На підставі ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності квартиру (будинок), користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші, не заборонені законом угоди. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику квартири право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були пов'язані з позбавленням володіння.

Відповідно до 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як встановлено в суді, спірним жилим приміщенням є квартира АДРЕСА_1, який належить позивачу ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 30 жовтня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу Рябим П.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1198. Вказане також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно НОМЕР_3 від 30.10.2015 року.

Згідно домової книги на квартиру АДРЕСА_1, в ній з 30.07.2003 року значиться зареєстрованим відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Факт реєстрації відповідача ОСОБА_3 за вказаною адресою з 30.07.2003 року також підтверджується відомостями адресно-довідкового підрозділу Шепетівського МВ УДМС України Хмельницької області від 10.11.2015 року та визнано відповідачем у судовому засіданні.

При розгляді даної справи, необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла, правовідносини між власником житла та членами його сім'ї, колишніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї колишнього власника житла.

Відповідно до висновків, що містяться в ухвалах Верховного Суду України (№6-10723св08, 6-2778св08, 6-55662св10), право члена сім'ї власника будинку користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Виникнення прав членів сім'ї власника будинку на користування будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а отже, припинення права власності на будинок припиняє право членів його сім'ї на користування цим будинком.

Стаття 150 ЖК УРСР, передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника.

З пояснень відповідача ОСОБА_3, даних в судових засіданнях, вбачається, що він є колишнім чоловіком ОСОБА_6, яка здійнила продаж спірної квартири позивачу ОСОБА_4 Також, сам відповідач у судовому засіданні визнав, що з 25.08.2012 року у вказаній квартирі не проживає.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача ОСОБА_3 про фіктивність договору купівлі-продажу, оскільки такі його заперечення спростовуються рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 24 травня 2016 року, яке набрало законної сили 10 червня 2016 року, відповідно до якого у позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу недійсним відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів того, що проживає у квартирі ОСОБА_4 як член її сім'ї.

Право ОСОБА_3, який не є власником спірного житлового будинку, на користування ним було похідним від прав колишнього власника цього житлового будинку його колишньої дружини ОСОБА_6, а з припиненням її права власності, припинилося й право ОСОБА_3 на користування житлом.

Враховуючи встановлені обставини, суд вважає доведеним, що перебування відповідача на реєстраційному обліку у квартирі, яка належить на праві власності позивачу, порушує право позивача вільно розпоряджатися своїм майном.

Порушені права позивача підлягають захисту шляхом визнання ОСОБА_3, який у вказаній квартирі не проживає з 25.08.2012 року, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесенні нею і документально підтвердженні судові витрати.

А тому, судові витрати у виді судового збору в розмірі 487 грн. 20 коп. понесені позивачем ОСОБА_4 та документально підтверджені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_3 на її користь.

На підставі ст. 41 Конституції України, ст. 317, 321, 383, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК УРСР, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212 - 215 ЦПК України, суд -

вирішив :

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житлом, а саме: квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судовий збір в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - в той же строк з дня отримання його копії, в апеляційний суд Хмельницької області через Шепетівський міськрайонний суд Хммельницької області.

Суддя: С.В. Козачук