Єдиний унікальний номер 242/4829/16-ц Номер провадження 22-ц/775/2276/2016
Головуючий у 1 інстанції Владимирська І.М. Єдиний унікальний номер 242/4829/16-ц
Доповідач Жданова В.С. Номер провадження 22-ц/775/2276/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2016р. м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі :

головуючого - судді Жданової В.С.

суддів : Азевича В.Б., Груіцької Л.О.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті апеляційну скаргу Державного підприємства «Селидіввугілля» на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 18 листопада 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Селидіввугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 18 листопада 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Селидіввугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом, задоволені частково: з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди стягнуто 9000 гривень, вирішено питання про судовий збір.

В апеляційній скарзі відповідач ДП «Селидіввугілля» просить скасувати рішення Селидівського міського суду Донецької області від 18 листопада 2016 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з'ясування обставин , що мають значення для вирішення спору. Крім цього, зазначає, що суд першої інстанції необ'єктивно розглянув питання стосовно пропуску позивачем строку звернення до суду та не врахував правову позицію Конституційного суду України, викладену у рішенні від 27.01.2004 року по справі за №1-рп/2004 щодо неможливості застосовувати одночасно ст.. 237-1 КЗпП України та ст..ю 1167 ЦК України. Невірне застосування норм матеріального права є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Представник відповідача просить розглянути справу без його участі (а.с.30).

Позивач в судове засідання апеляційного суду не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ДП «Селидіввугілля» задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває у трудових правовідносинах з В/О Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» з 03.08.2011 року по теперішній час, про що міститься запис в трудовій книжці серія НОМЕР_1 від 17.05.2006 року. 20.10.2015 року під час виконання професійних обов»язків на шахті з позивачем стався нещасний випадок, в результаті якого він отримав забій та частковий розрив м'язів стегна. Висновком МСЕК від 29.04.2015 року позивачу вперше встановлено втрату працездатності 30% та 3 групу інвалідності.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок нещасного випадку на виробництві позивачу заподіяно моральну шкоду, обов'язок по відшкодуванню якої необхідно покласти на відповідача. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди в грошовому еквіваленті, суд першої інстанції врахував характер отриманої травми та її тяжкість, характер та глибину пов'язаних з цим моральних і фізичних страждань, ступінь вимушеного порушення нормального укладу його життя та необхідність докладання для його організації додаткових зусиль. Виходячи із ступеня вини підприємства та самого потерпілого у настанні зазначених наслідків, суті позовних вимог, засад розумності та справедливості, визначив моральне відшкодування в розмірі 9 000 гривень.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 2 ст. 153, ст. 237-1КЗпП України, відповідно з якими забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Оскільки травма позивача, у даному випадку, пов'язана із незабезпеченням безпечних і нешкідливих умов праці з боку роботодавця, то відповідальність по відшкодуванню такої шкоди покладається на роботодавця (підприємство).

Такий висновок міститься п. 4.1 рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-9/2004, в якому зазначено, що ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні і фізичні страждання.

Факт ушкодження здоров'я позивача підтверджений висновками МСЕК, про що надано довідку серії 10ААА №241517 від 29.04.2015 року, з якої вбачається, що позивачем втрачено 30 % професійної працездатності, визнано інвалідом 3 групи. ( а.с.9)

Відповідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 № 1105-XIV, не встановлено критерії визначення моральної шкоди в грошовому еквіваленті, не встановлено як мінімального, так і максимального розміру морального відшкодування.

Згідно до роз'яснень, що містяться у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з відповідними змінами), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Стосовно строку позовної давності колегія суддів апеляційного суду зазначає, що згідно ст. 268 ЦК України, позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

При визначенні розміру морального відшкодування, суд першої інстанції врахував конкретні обставини, за яких стався нещасний випадок, характер, ступінь та глибину моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок пошкодження здоров'я та фізичних страждань, характер вимушених змін у повсякденному житті та необхідність докладання додаткових зусиль для відновлення, ступінь вини як позивача, так і відповідача у настанні негативних наслідків. Визначений судом розмір морального відшкодування 9000 грн. відповідає засадам розумності та справедливості.

Наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують. Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції послався як на ст.. 237-1 КЗпП України, якою врегульовано спірні правовідносини, так і на ст.. 1167 ЦК України, що є помилковим, проте, це не впливає на висновок суду першої інстанції про обов»язок відповідача виплатити матеріальне відшкодування позивачу, який втратив здоров»я внаслідок виробничої травми.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Доводи апеляційної скарги не віднесені процесуальним законом до таких, з якими пов'язано можливість скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Селидіввугілля» відхилити.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 18 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді