Справа № 500/1566/16-ц
Провадження № 2/500/1648/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2016 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Бурнусуса О.О.,

при секретарі Петровій В.В.,

за участю сторін: представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, який уточнила та яким просила визнати дійсним договір купівлі продажу нерухомого майна, а саме 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, провулок Каланчацький, б. 1, укладений 25 лютого 2000 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, посвідчений представництвом Одеської товарної біржі за № 5269 та визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, провулок Каланчацький, б. 1, що належала померлій 06 січня 2015 року ОСОБА_5, мотивуючи тим, що державним нотаріусом ОСОБА_4 державної нотаріальної контори їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку із тим, що договір купівлі продажу вищезазначеної 1/2 частки житлового будинку був посвідчений представництвом Одеської товарної біржі в місті Ізмаїл 25 лютого 2000 року за № 5269, а згідно ст. 227 Цивільного кодексу УРСР (1963 року) договір купівлі продажу вищезазначеної частки житлового будинку повинен був посвідчуватися нотаріально. Також, у державному акті на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД № 002333 виданому на імя ОСОБА_5 ОСОБА_4 міською радою Одеської області у даті видачі є виправлення.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 уточненні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 міської ради Одеської області в судовому засіданні уточнення позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти задоволення позову.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що уточненні позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 398260 від 08.01.2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ОСОБА_4 міськрайонного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_5 померла 06 січня 2015 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 належала 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, провулок Каланчацький, б. 1 на підставі договору купівлі продажу нерухомого майна, посвідченого Одеською товарною біржею, представництвом в м. Ізмаїлі від 25 лютого 2000 року за № 5269, що також підтверджено довідкою наданою комунальним підприємством «ОСОБА_4 міжміське бюро технічної інвентаризації» від 18.05.2016 року №704.

На теперішній час вказаний договір не оскаржений та не скасований.

Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР (1963 року) нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

З оглядом на вищевказане, вважаючи, що сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, суд відповідно до вимог ст. 47 ЦК УРСР (1963 року) визнає вищевказаний договір дійсним. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення договору не вимагається.

Відповідно до ст. ст. 1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Після смерті ОСОБА_5 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, провулок Каланчацький, б. 1.

Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до заповіту від 12.01.1988 року, посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_4 державної нотаріальної контори Одеської області зареєстрованого в реєстрі за № 1-97, ОСОБА_5 все своє майно де б воно не було та з чого б воно не складалось, яке на день смерті буде їй належати, заповіла ОСОБА_3.

Осіб, які мають право на обовязкову частку після смерті ОСОБА_5, немає.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як було встановлено судом позивач ОСОБА_3, як спадкоємиця за заповітом після смерті ОСОБА_5 на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_6, тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача ОСОБА_3 неможливо, суд вважає за можливе визнати дійсним договір купівлі продажу нерухомого майна, а саме 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, провулок Каланчацький, б. 1, укладений 25 лютого 2000 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, посвідчений представництвом Одеської товарної біржі за № 5269 та визнати за ОСОБА_3 в порядку спадкування за заповітом право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, провулок Каланчацький, б. 1, що належала померлій 06 січня 2015 року ОСОБА_5.

Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 174, 213-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі продажу нерухомого майна, а саме 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, провулок Каланчацький, б. 1, укладений 25 лютого 2000 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, посвідчений представництвом Одеської товарної біржі за № 5269.

Визнати за ОСОБА_3 в порядку спадкування за заповітом право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, провулок Каланчацький, б. 1, що належала померлій 06 січня 2015 року ОСОБА_5.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_7