Справа № 738/1479/16-ц Провадження № 22-ц/795/1782/2016 Категорія - цивільна Головуючий у I інстанції - Сова Т. Г.
У Х В А Л А

16 вересня 2016 року м. Чернігів

А п е л я ц і й н и й с у д Чернігівської області у складі:

головуючої - судді Шитченко Н.В.

суддів: Бобрової І.О., Вінгаль В.М.,

при секретарі - Шапко В.М.,

за участю прокурора Сидоренко Ю.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою керівника Менської місцевої прокуратури в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 на ухвалу судді Менського районного суду від 12 серпня 2016 року у справі за позовом заступника керівника Менської місцевої прокуратури в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 до Дягівської сільської ради Менського району Чернігівської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі заступник керівника Менської місцевої прокуратури просить скасувати ухвалу судді Менського районного суду від 12 серпня 2016 року, якою позовну заяву у вказаній цивільній справі повернуто позивачеві, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву, надав упереджену оцінку документам, долученим до позову, та не з'ясував в повному обсязі обставини справи, в зв'язку з чим прийшов до необґрунтованого висновку про відсутність у прокурора повноважень для подачі даного позову. Заявник зазначає, що судом не враховано того факту, що законний представник неповнолітньої дитини піклувальник ОСОБА_2, всупереч ст. 69 ЦК України, впродовж тривалого часу не здійснювала захист майнових прав підопічної, жодних заходів до оформлення спадщини дитини не здійснювала протягом 9 років, що само по собі свідчить про неналежне виконання обов'язків піклувальника та стало підставою для представництва інтересів дитини-сироти в суді.

Вислухавши суддю-доповідача, заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, враховуюче наступне.

Зробивши висновок про необхідність повернення позовної заяви заступника керівника Менської місцевої прокуратури, суддя першої інстанції, виходив з того, що позов в інтересах неповнолітнього позивача поданий особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Однак, з таким висновком не може погодитись апеляційний суд через порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 121 ЦПК України заява повертається у випадку, коли її від імені позивача подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Встановлено, що заступник керівника Менської місцевої прокуратури на підставі ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» та ст. 45 ЦПК України звернувся до суду з позовом в інтересах неповнолітньої дитини-сироти ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до Дягіської сільської ради про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування (а.с. 1-6). В мотивування свого представництва послався на те, що ОСОБА_1 в силу свого неповнолітнього віку, юридичної неграмотності та відсутності коштів самостійно звернутись до суду не має можливості. Її законний представник піклувальник ОСОБА_2, всупереч ст. 69 ЦК України, впродовж тривалого часу не здійснює захист майнових прав підопічної, жодних заходів до оформлення спадщини дитини не здійснювала протягом 9 років, що само по собі свідчить про невиконання обов'язків піклувальника.

Підстави для представництва прокурором інтересів громадянина в суді визначені ч. 2 ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру». Так, прокурор здійснює представництво в суді інтересів громадянина (громадянина України, іноземця або особи без громадянства) у випадках, якщо така особа не спроможна самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність, а законні представники або органи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси такої особи, не здійснюють або неналежним чином здійснюють її захист.

Приписами ч. 2 ст. 45 ЦПК України встановлено, що прокурор, який звертається до суду з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді (незалежно від форми, в якій здійснюється представництво), повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення такого представництва. Для представництва інтересів громадянина в суді прокурор також повинен надати документи, що підтверджують недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність відповідного громадянина, а також письмову згоду законного представника або органу, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси відповідної особи, на здійснення ним представництва. Невиконання прокурором вимог щодо надання суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в суді має наслідком застосування положень, передбачених ст. 121 цього Кодексу.

Суддя, повертаючи позовну заяву, в оспорюваній ухвалі зазначив, що ЗУ «Про прокуратуру» прокурору лише в певних випадках надається право представляти інтереси громадянина в суді, а не надавати юридичні послуги в оформленні та подачі позовних заяв суду. Дії неповнолітньої та її піклувальника суддя розцінив як намір ухилитися від сплати судового збору при зверненні до суду для оформлення права власності на їх же майнові права.

Проте, такий висновок судді суперечить положенням Конституції України та цивільного процесуального законодавства, якими кожній особі гарантовано право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Матеріали справи містять заяви неповнолітньої ОСОБА_1 та її піклувальника ОСОБА_2 до Менської місцевої прокуратури щодо неможливості здійснення ними особисто захисту порушених прав позивача. Суддя, даючи їм оцінку, фактично не спростував викладені в них обставини, а визначив, до яких установ вони мали звертатись.

Крім цього, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що вже сам по собі факт невжиття жодних заходів щодо оформлення спадщини неповнолітньої протягом 9 років з дня її відкриття опікуном ОСОБА_1 свідчить про неналежне виконання нею своїх обов'язків опікуна. Суддя не дав оцінки тій обставині, що і до нотарісуа опікун звернулась ли в 2016 році, хоча спдашина після ОСОБА_1 відкрилась в 2000 році.

Вказуючи на те, що позивач та її опікун мають намір ухилитись від сплати судового збору, суддя не врахував, що ОСОБА_1 є неповнолітньою та юридично необізнаною, а її опікун - особою, що не працює. При цьому, прокурором при зверненні до суду судовий збір сплачено, а отже ці висновки судді є припущеннями.

Все наведене в сукупності дає апеляційному суду підстави вважати, що прокурор належним чином обґрунтував підстави для представництва неповнолітньої ОСОБА_1 в даній справі та додав всі необхідні докази на підтвердження вказаних обставин.

Таким чином, суддя дійшов помилкового та передчасного висновку стосовно повернення позовної заяви заступника керівника Менської місцевої прокуратури у справі за позовом заступника керівника Менської місцевої прокуратури в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 до Дягівської сільської ради Менського району, Чернігівської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала судді суперечить нормам процесуального закону, оскільки вона постановлена при недоведеності обставин, які суд першої інстанції вважав встановленими, а тому, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України, підлягає скасуванню з передачею питання до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 4 ч. 1 ст. 311, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу керівника Менської місцевої прокуратури в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу судді Менського районного суду від 12 серпня 2016 року - скасувати та направити матеріали справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: