Справа № 347/2461/15
Провадження № 22-ц/779/1571/2016
Головуючий у 1 інстанції Цалин Б.М. Б. М.
Суддя-доповідач Соколовський В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Соколовського В.М.,

суддів: Мелінишин Г.П., Василишин Л.В.,

секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 до ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, Смоднянської сільської ради про визнання незаконними та скасування рішень Смоднянської сільської ради та державних актів про право приватної власності на земельні ділянки та зобов'язання не чинити перешкод в користуванні заїзною дорогою,

за апеляційною скаргою ОСОБА_17 на рішення Косівського районного суду від 27 квітня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2015 року позивачі звернулися в суд із вказаним позовом, посилаючись на те, що вони проживають по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2. Відповідачі також проживають в с.Смодна Косівського району, де їм передано в приватну власність у відповідній частці земельну ділянку загальною площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. На протязі більше 30 років вони безперешкодно користувалися дорогою загального користування, яка на даний час значно звужена і перекрита відповідачами. Вказана стежка загального користування розташована між земельними ділянками з однієї сторони - ОСОБА_19 (раніше ОСОБА_19.), а з другої сторони - ОСОБА_11 (раніше ОСОБА_11) та проходить з АДРЕСА_3 на АДРЕСА_1 (центральну дорогу) біля господарства ОСОБА_14. В березні 2015 р. відповідачі перекрили стежку (вихід) з АДРЕСА_1 на центральну дорогу, а саме, встановили самовільно на стежці металеву сітку, чим чинять перешкоди в її користуванні, що і стало приводом для їх колективного звернення в Смоднянську сільську раду. 20.07.2015р. Смоднянською сільською радою була створена комісія, яка за участю всіх зацікавлених сторін по справі, при виході на місце, встановила, що відповідачам земельна ділянка передана в приватну власність та видано 16.09.2010 р. державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Частина спірної стежки загального користування була незаконно та помилково передана в приватну власність відповідачам. Враховуючи приватизаційні документи відповідачів, на даний час доступу на сільську дорогу, яка вказана в державному акті, із стежки загального користування немає. Акт земельної комісії при Смоднянській сільській раді затверджено 05.10.2015 р. на сесії Смоднянської сільської ради. Спірна стежка загального користування зазначена в державному акті на право приватної власності, виданому 29.12.1999 році на ім'я ОСОБА_20, а також в державному акті на право приватної власності на землю, який виданий ім'я ОСОБА_21 19.11.2001 р. З АДРЕСА_1 (центральної дороги) до господарства відповідачів проходить дорога загального користування і яка переходить в стежку загального користування, якою всі позивачі користувалися більше 30 років. В зв'язку з тим, що стежка загального користування незаконно перейшла в приватну власність відповідачів, то вбачається порушення сільською радою норм земельного законодавства, що не заперечується і самою сільською радою.

Посилаючись на наведене, з урахуванням збільшених позовних вимог, позивачі просили скасувати рішення сесії Смоднянської сільської ради від 19.05.2009р. за № 51-16/2009 про передачу в приватну власність ОСОБА_14 земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів за № 42, виданий 16.09.2010 р. на ім'я ОСОБА_14 на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2. Просили поновити пропущений ними з поважних причин строк позовної давності, так як про існування оспорюваних документів вони довідалися тільки тоді, коли відповідачі перекрили їм металевою сіткою вихід з стежки на дорогу загального користування.

Рішенням Косівського районного суду від 27 квітня 2016 року позов задоволено. Поновлено термін звернення до суду, як такий, що пропущений з поважних причин.

Визнано незаконними та скасовано: - рішення №51-16/2009 сесії Смоднянської сільської ради від 19.05.2009 року про передачу у спільну сумісну власність ОСОБА_14 (6/8 частин), ОСОБА_15 (1/8 частину) та ОСОБА_16 (1/8 частину) земельної ділянки загальною площею 0,25 га для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських споруд; - державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №42, виданий 16.09.2010 року на ім'я ОСОБА_14 на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в АДРЕСА_3, кадастровий номер НОМЕР_2.

Зобов'язано ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 не чинити ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 перешкод в користуванні заїзною дорогою загального користування та стежкою з АДРЕСА_1 на АДРЕСА_2, до АДРЕСА_3 та знести 2 (два) металічні стовпи, встановлені відповідачами під браму, залізну браму, встановлену на стовпах, та бетонну бровку між стовпами на заїзній частині дороги загального користування, яка проходить з АДРЕСА_1 на АДРЕСА_2, знести металеву сітку довжиною 3 метри, яка закриває прохід з АДРЕСА_2 на АДРЕСА_1.

Стягнуто із ОСОБА_14, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 із кожного по 607,05 грн. в користь ОСОБА_2 судових витрат, понесених на оплату судового збору та надання юридичної допомоги, та із кожного по 444,44 грн. в користь ОСОБА_3 витрат, понесених за надання юридичної допомоги, також із кожного по 444,44 грн. в користь ОСОБА_4 судових витрат, понесених за надання юридичної допомоги, та із кожного по 183,73 грн. в користь ОСОБА_6 судових витрат, понесених на оплату судового збору.

На вказане рішення ОСОБА_17, яка не брала участі в розгляді справи, подала апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішенням порушено її права, оскільки її не було залучено до участі у справі як сторону, тому вона не могла надати до суду відповідні докази та відстоювати свої права.

Зокрема, зазначає, що суть спору полягає в тому, що після її одруження з ОСОБА_22 вони стали проживати в будинку його родичів по АДРЕСА_3, який знаходився на віддалі 60 м від центральної вулиці. За рішенням сільської ради, за погодженням з родичами чоловіка їм було виділено земельну ділянку під будівництво житла. Після побудови житла до її та господарства батьків чоловіка залишився один заїзд, яким, крім них, ніхто з сусідів не користувався, так як всі вони мали індивідуальні заїзди. Батько чоловіка ОСОБА_23 та його рідний брат ОСОБА_21, який проживав поряд з ним, приватизували належні їм земельні ділянки. Будь-якого спору щодо землекористування між ними не виникало. Після їхньої смерті між жителями цих помешкань виник спір щодо землекористування. Проте інші сусіди не мають будь-якого відношення до цього спору, хоча формально підтримують ОСОБА_11, дружину ОСОБА_21

На думку апелянта, правові підстави для скасування державного акту на право власності на земельну ділянку площею 2500 м.кв. відсутні, оскільки площа спірної земельної ділянки становить тільки 8 м.кв., а тому є підстави для встановлення земельного сервітуту, а не скасування державного акту.

Стверджує, що судом допущено наступні порушення. Суд вирішив питання про її права та обов'язки, не залучивши її до участі в справі. В основу оскаржуваного рішення покладено рішення Смоднянської сільської ради від 05.10.2015 року, яке судом скасовано. Неправильно вказано у рішенні частки позивачів у праві власності на земельну ділянку. Згідно акту за 1998 рік, виданого на прізвище ОСОБА_21 спірна дорога взагалі відсутня. Скасований судом державний акт не відповідає оригіналу. Відсутнє рішення Смоднянської сільської ради щодо виділення земельної ділянки під влаштування заїзної дороги загального користування, а також про влаштування підхідної стежки. Підхідна стежка є в наявності, що видно із фотосвітлин. Не відповідає дійсності те, що стежка існувала понад 30 років, однак при виготовленні державного акту допущена помилка і частина стежки площею 8 м.кв. не зазначена. Акт земельної комісії від 25.01.2016 року та рішення сільської ради від 04.02.2016 року не є правовим актом, який встановлює заїзну дорогу.

Апелянт стверджує, що якщо і допустити, що така дорога є загального користування то наявність брами не перешкоджає позивачам користуватися дорогою, тим більше, що вона не закривається на замок.

З наведених підстав просила рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В засіданні суду апеляційної інстанції апелянт ОСОБА_17 та її представник ОСОБА_24 доводи апеляційної скарги підтримали з мотивів, викладених у ній.

Відповідач ОСОБА_15 також погодилась та підтримала апеляційну скаргу.

Представник позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 - ОСОБА_25, позивач ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та за дорученням в інтересах позивачів ОСОБА_8, ОСОБА_11 та ОСОБА_13, а також позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10, заперечили проти задоволення апеляційної скарги та просили її відхилити, зазначивши, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Інші особи, що беруть участь у справі, у судове засідання не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Вислухавши суддю-доповідача, осіб, що беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду зазначеним вимогам відповідає.

Так, судом встановлено, що позивачі в справі проживають по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2. Відповідачі ОСОБА_14, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 також проживають в с.Смодна Косівського району.

Як стверджують позивачі в справі, вони більше 30 років безперешкодно користувалися дорогою, яка на даний час звужена до 2 метрів та перейшла в стежку загального користування. Вказана дорога (стежка) загального користування розташована між земельними ділянками з однієї сторони - ОСОБА_19 (раніше ОСОБА_19.), а з другої сторони - ОСОБА_11 (раніше ОСОБА_11) та проходить з АДРЕСА_3 на АДРЕСА_1 (центральну дорогу) біля господарства ОСОБА_14.

В березні 2015р. відповідачі перекрили стежку (вихід) з АДРЕСА_1, на центральну дорогу, а згодом встановили самовільно на стежці металеву сітку, чим чинять позивачам в справі перешкоди в її користуванні, що і стало приводом для звернення останніх в Смоднянську сільську раду.

20.07.2015 р. Смоднянською сільською радою була створена комісія з участю голови та членів земельної комісії Смоднянської сільської ради, в.о. сільського голови Варадовської Є.Т., землевпорядника сільської ради Шкурган Василини Іванівни , з участю сторін у справі. При виході комісії на місце було складено акт (а.с.7) та встановлено, що відповідачам земельна ділянка, частина якої є спірною, передана в приватну власність та видано 16.09.2010р. державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Частина спірної стежки загального користування була незаконно та помилково передана в приватну власність відповідачам. Згідно приватизаційних документів відповідачів доступу на сільську дорогу, яка вказана в державному акті, із стежки загального користування не має. Межівник ОСОБА_19 вздовж своєї земельної ділянки надав 90 см. на влаштування стежки, однак в окремих місцях стежка завужена, що є неможливим для нормального користування.

Вказаний Акт земельної комісії з виконанням функцій узгоджувальної при Смоднянській сільській раді затверджено 05.10.2015р. на сесії Смоднянської сільської ради, що стверджується відповідними рішеннями (а.с. 6, 8).

Як вбачається із довідки Смоднянської сільської ради № 49/02.2-18 від 02.11.2015р. (а.с.10) стежка загального користування, яка проходить між земельними ділянками з однієї сторони ОСОБА_19 та з іншої - ОСОБА_11 (колишній власник ОСОБА_11) , а також біля господарства ОСОБА_14, існує понад 30 років. При виготовленні в 2009 році державного акту на право власності на земельну ділянку співвласниками ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 , ОСОБА_14, не вказано про існування даної стежки, внаслідок чого була допущена помилка і частина стежки розміром 2 на 4 метри площею 8 квадратних метри, відійшла до власності відповідачів в справі, чим перекрила вихід на заїзну дорогу загального користування з АДРЕСА_1. Саме вказаною стежкою загального користування жителі АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 безперешкодно користувались до 2015 року, тобто до встановлення відповідачами сітки, чим перекрили вихід на дорогу.

Факт допущення помилки при виготовленні відповідачами технічних документів для приватизації земельної ділянки в судовому засіданні першої інстанції ствердив і сільський голова Смоднянської сільської ради.

В суді першої інстанції свідок ОСОБА_28 ствердила, що їй відомо, що раніше там проживав дід ОСОБА_23, стежки загального користування там ніколи не було, просто інколи люди проходили. Заїзд був влаштований дідом виключно до свого господарства, ніякої стежки загального користування там не було. Аналогічні пояснення надали суду і свідки ОСОБА_29 та ОСОБА_30. , які стверджували, що всі позивачі мають заїзд до своїх господарств, а стежка, на яку вони претендують, не є загального користування, люди користувались правом на прохід виключно із-за того, що земельна ділянка не була огороджена.

Пояснення вказаних свідків суд вірно не взяв до уваги, оскільки вони спростовуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, зокрема тим, що: спірна стежка загального користування зазначена в державному акті НОМЕР_4 на право приватної власності, виданому 29.12.1999 році на ім'я ОСОБА_20 (а.с.13), де по лінії від літери "Г" до літери "А" вказано Смоднянська сільська рада (стежка); в державному акті на право приватної власності на землю НОМЕР_5, який виданий ім'я ОСОБА_21 19.11.2001 р. (а.с.14) по лінії від літери А до літери Б вказана Смоднянська сільська рада (дорога).

Із наявних у справі доказів суд правильно встановив, що з АДРЕСА_1 (центральної дороги) до господарства відповідачів проходить дорога загального користування, яка переходить в стежку загального користування, якою позивачі користувались більше тридцяти років.

Із фотознімків та пояснень позивачів судом також встановлено, що відповідачі ОСОБА_15 та ОСОБА_14 встановили стовпи для брами з метою подальшого встановлення брами на заїзній дорозі загального користування та спорудили бетонну бровку, при цьому, перекривши дорогу загального користування, що стверджується також і актом від 25.01.2016р. (а.с.87) земельної комісії з виконання функцій узгоджувальної при Смоднянській сільській раді, який затверджений 04.02.2016р. рішенням Смоднянської сільської ради за №44-3/2016 (а.с.86).

Таким чином, оскільки до земельної ділянки відповідачів незаконно ввійшла в приватну власність частина стежки (дороги) загального користування, то підставними є вимоги позивачів в частині скасування рішення сесії Смоднянської сільської ради від 19.05.2009р. за № 51-16/2009 (а.с.85) про передачу в спільну сумісну власність ОСОБА_14 (6/8 частин), ОСОБА_15 (1/8 частини) та ОСОБА_16 (1/8 частини) земельної ділянки загальною площею 0,25 га, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку , господарських будівель і споруд та державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 (а.с.11), що зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 42 виданий 16.09.2010 р. на ім'я ОСОБА_14 на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2.

Згідно з ч.3 ст.83 ЗК України, до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо); землі під залізницями, автомобільними дорогами, об'єктами повітряного і трубопровідного транспорту.

Таким чином, судом вірно встановлено, що при вирішенні питання на сесії сільської ради 19.05.2009 року стосовно передачі у приватну спільну сумісну власність відповідачам ОСОБА_14, ОСОБА_15, та ОСОБА_16 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,25 га допущено порушення вимог закону та містобудівної документації щодо відповідності місця розташування спірної земельної ділянки, оскільки до складу спірної земельної ділянки увійшла частина, яка знаходиться на землях загального користування, що не підлягали передачі у приватну власність, а також не перевірено дотримання при цьому прав суміжних власників земельних ділянок.

На підставі досліджених в судовому засіданні доказів суд дійшов вірного висновку, що оспорюване позивачами рішення Смоднянської сільської ради від 19.05.2009 року в частині передачі у приватну спільну сумісну власність відповідачам ОСОБА_14, ОСОБА_15, та ОСОБА_16 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га прийнято з грубим порушенням обмеження, передбаченого ч.3 ст.83 ЗК України в редакції, чинній на час прийняття даного рішення, оскільки до складу цієї ділянки безпідставно включено дорогу, яка згідно із вказаною нормою закону не може передаватись у приватну власність.

Суд вірно встановив, що позивачі не пропустили строку позовної давності для звернення до суду із цим позовом, оскільки безперешкодно користувались спірною стежкою до весни 2015 року, лише в березні 2015 р. відповідачі перекрили стежку (вихід) з АДРЕСА_1 на центральну дорогу, встановили металеву сітку. Тільки після звернення до Смоднянської сільської ради позивачі довідались, що частина земельної ділянки, зокрема і стежка, ввійшла в площу земельної ділянки, що передана в приватну спільну сумісну власність відповідачам.

Враховуючи викладене, суд дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.

Крім того, апеляційний суд приходить до висновку, що апелянт ОСОБА_17 не є особою, права якої порушено оскарженим рішенням, оскільки вона не є співвласником земельної ділянки, право власності на яку посвідчено оспорюваним державним актом, будь-яких належних та допустимих доказів порушення її земельних прав апелянт не надала. Тому підстави для залучення ОСОБА_17 для участі у справі відсутні.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують правильних висновків суду.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з'ясовано всебічно та повно, дано їм вірну правову оцінку, а рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_17 відхилити.

Рішення Косівського районного суду від 27 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий В.М. Соколовський

Судді: Г.П. Мелінишин

Л.В. Василишин