Справа № 202/1878/16-ц
Провадження № 2/202/1298/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 серпня 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Бєсєди Г.В.

при секретарі: Шишляннікову О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, виконавчого комітету Індустріальної районної ради у місті Дніпропетровську, третя особа: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та визнання наймачем, -

В С Т А Н О В И В:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2, виконавчого комітету Індустріальної районної ради у місті Дніпропетровську, третя особа: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та визнання наймачем.

В обґрунтування поданої заяви, яка в подальшому була уточнена, позивач ОСОБА_1 зазначила, що вона проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 та користується квартирою відповідно до ордеру № 270 від 27.01.1987 року. Крім неї, її доньок - ОСОБА_3, ОСОБА_4 та її онук - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, в квартирі зареєстрований її колишній чоловік, який фактично не проживає з ними та не оплачує комунальні послуги. Наголошує, що житлово-комунальні послуги сплачуються особисто нею, відповідач до житла не зявляється, фінансово не допомагає, його особистих речей в квартирі не має, перешкод у користуванні житлом відповідачу ніхто не чинить. Реєстрація відповідача у АДРЕСА_1, змушує її нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг. Разом із цим, зазначає, що оскільки наймач квартири фактично втратив право на проживання у квартирі, а вона як особа, на яку поширюються всі права і обовязки наймача та членів його родини, просить суд визнати її наймачем квартири АДРЕСА_2 за раніше укладеним договором найму замість попереднього наймача.

В судове засідання зявився представник позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав.

Представник виконавчого комітету Індустріальної районної ради у місті Дніпропетровську в судове засідання з'являвся, в судове засідання призначене на 02.08.2016 року не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав.

ОСОБА_3 в судове засідання з'явилася, позов підтримала в повному обсязі. Зазначила, що відповідач ОСОБА_2 є її батьком, який з 2003 року не проживає в спірній квартирі. Добровільно залишив місце свого проживання та постійно проживає в Житомирській області з іншою родиною. Повідомила суду, що батько не заперечує проти задоволення позову.

ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавала.

Суд, заслухавши сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1 та є наймачем зазначеної квартири на підставі ордеру № 2702 від 27.01.1987 року, виданого виконавчим комітетом Амур Нижньодніпровської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська.

Згідно з ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Частиною 1 ст. 71 цього Кодексу передбачено, що за наймачем або членами його сім'ї при їх тимчасовій відсутності жиле приміщення зберігається протягом шести місяців.

За правилами ст. 71 ЖК України у справах про визнання наймача або членів сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, обов'язковим є з'ясовування причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Поважними причинами відсутності визнаються перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо.

Відповідно до довідки № 223, виданої Тупальською сільською радою Новоград- Волинського району Житомирської області від 23.04.2015 року, громадянин ОСОБА_2 має постійне місце проживання без реєстрації з 2012 року за адресою: Житомирська область, Новоград-Волинський район, село Тупальці, вул. Перемоги, 31.

Згідно довідки від 17.03.2016 року, складеною ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, посвідченої КП ЖРЕП Індустріального району, ОСОБА_2 не мешкає за адресою: АДРЕСА_3 понад 10 років.

В судовому засіданні було допитано в якості свідка ОСОБА_12 та ОСОБА_13, які зазначили, що ОСОБА_2 більше десяти років не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 та особистих речей його в квартирі не має. Проживає в Житомирській області з іншою сім'єю.

Судом встановлено, що відповідач добровільно залишив місце проживання та не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, без поважних причин понад шість місяців.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 106 ЖК України повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім'ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 57-59 цього ж Кодексу, зазначені ним обставини.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В силу положень ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що право позивача бути наймачем квартири АДРЕСА_2 не визнано або порушено, суду не надано, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 197, 224, 212-215, 224 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, виконавчого комітету Індустріальної районної ради у місті Дніпропетровську, третя особа: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та визнання наймачем задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, таким, що втратив право користування квартирою № 4 в будинку № 6 по вул. Генерала Захарченка в м. Дніпро.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 551 (пятсот пятдесят одну) грн. 20 (двадцять) коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції.

Суддя: Г.В. Бєсєда