АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1143/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія: на ухвалу Компанієць О.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоПодороги В. М.
суддівБородійчука В.Г., Демченка В.А.
при секретаріАнкудінові О. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника Моторного (транспортного) страхового бюро України - Чишинської Анни Володимирівни на ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 березня 2016 року у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_7 , товариства з обмеженою відповідальністю "Сміла-Транс" про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних із виплатою страхового відшкодування, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2015 року МТСБУ звернулось до суду з позовом до ОСОБА_7, ТОВ "Сміла-Транс" про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних із виплатою страхового відшкодування.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 20 квітня 2012 року з вини ОСОБА_8, який керував належним ТОВ «Сміла-транс» автомобілем «DAF», відбулась ДТП, в якій було пошкоджено автомобіль «ЗІЛ» д.н.з. НОМЕР_2 з причепом НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_9, який належить йому на праві власності.

Винність в ДТП ОСОБА_7 підтверджується вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 28 січня 2013 року.

Розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб, відповідно до заключення експерта складає 26 387,66 грн.

ОСОБА_9 скориставшись своїм правом передбаченим ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», подав відповідну заяву, як того вимагає ст. 35 п. 35.1 вказаного Закону, з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду завдану відповідачем.

Відповідач відшкодування за завдану матеріальну шкоду добровільно не сплатив.

МТСБУ здійснило виплату відшкодування ОСОБА_9 в розмірі 21 007,49 грн.

Крім того, МТСБУ понесло витрати на аварійного комісара в розмірі 200 грн., а всього 21 207,49 грн.

Вказувало, що листами МТСБУ зверталося до відповідача ОСОБА_7 з проханням добровільно компенсувати збитки, але на жаль сума відшкодування сплачена не була.

Щодо вимог до ТОВ «Сміла-Транс», то вказувало, що з вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 28 січня 2013 року вбачається, що відповідач перебував у трудових відносинах з ТОВ «Сміла-Транс».

Зазначало, що в разі підтвердження в судовому засіданні даних обставин, шкода повинна бути стягнута з ТОВ «Сміла-Транс», а в іншому випадку з ОСОБА_7

Просило стягнути солідарно в порядку регресу з ОСОБА_7, ТОВ "Сміла-Транс" 21207 грн. 49 коп. витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування та судовий збір.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 березня 2016 року закрито провадження в справі в частині вимог МТСБУ до ТОВ «Сміла-Транс» про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування та роз'яснено МТСБУ право звернення з таким позовом до господарського суду. Рішенням суду від 01 березня 2016 року Моторному (транспортному) страховому бюро України в позові до ОСОБА_7 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, відмовлено повністю.

Не погоджуючись з ухвалою та рішенням суду, представник МТСБУ - Чишинська А.В. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що в даному спорі окремих позовних вимог до різних відповідачів не заявлялось, а було заявлено однорідні, взаємопов'язані позовні вимоги про солідарне стягнення з фізичної та юридичної особи і окремий їх розгляд неможливий, оскільки вказані обставини справи можливо встановити лише при розгляді справи за участю обох відповідачів.

Тому вважає, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права.

Просила скасувати ухвалу та рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 березня 2016 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Так, постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги МТСБУ до ТОВ «Сміла-Транс» належить розглядати в порядку господарського судочинства, оскільки визначені підстави ст. 32 ЦПК України підстави для пред'явлення позову до ТОВ «Сміла-Транс» спільно з позовом до ОСОБА_7 відсутні.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитись, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

В п. 3 Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові від 1 березня 2013 року N 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз'яснено, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) (далі - КАС), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12; далі - ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК) або Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Оскільки згідно зі статтею 16 ЦПК не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства. Разом із тим суд також має врахувати, що в порядку цивільного судочинства підлягають розгляду справи у разі, якщо однією зі сторін є фізична особа, а вимоги взаємопов'язані між собою і окремий їх розгляд неможливий.

Відповідно до п. 2 Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», оскільки у спорах, що виникають із відносин відшкодування шкоди, сторонами є як юридичні, так і фізичні особи, а також з урахуванням вимог статей 15 - 16, частини другої статті 118 ЦПК при визначенні судової юрисдикції суди мають виходити з того, що такі справи підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства у разі, якщо однією зі сторін є фізична особа. При цьому позов юридичної особи (фізичної особи - підприємця) до юридичної особи (фізичної особи - підприємця) із залученням фізичної особи - водія як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, з урахуванням положень статей 1, 12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З позовної заяви вбачається, що він поданий до двох відповідачів ОСОБА_7 та ТОВ «Сміла-Транс».

Крім того, в оскаржуваній ухвалі зазначено, що позивач не обґрунтовує і фактично не вимагає солідарного стягнення з відповідачів. Однак, дане твердження не відповідає дійсності, оскільки в позовній заяві міститься вимога саме про солідарне стягнення з відповідачів грошових коштів в розмірі понесених витрат в сумі 21 207,49 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 311 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З урахуванням вищевикладених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про закриття провадження в частині вимог МТСБУ до ТОВ «Сміла-Транс».

Доводи апеляційної скарги є обґрунтованими і дають підстави для скасування ухвали районного суду.

Враховуючи, що ухвала суду від 01 березня 2016 року підлягає скасуванню, залишається невирішеним питання стосовно позовних вимог до ТОВ «Сміла-Транс».

Згідно ч. 7 ст. 297 ЦПК України при надходженні неналежно оформленої справи, з нерозглянутими зауваженнями на правильність і повноту фіксування судового процесу технічними засобами або з нерозглянутими письмовими зауваженнями щодо повноти чи неправильності протоколу судового засідання, або без вирішення питання про ухвалення додаткового рішення суддя-доповідач повертає справу до суду першої інстанції, про що постановляє ухвалу із зазначенням строку, протягом якого суд першої інстанції має усунути недоліки.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в пп. 1 п. 9 Постанови Пленуму ВСУ від 24 жовтня 2008 року N 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» при вирішенні питання про повернення до суду першої інстанції справи, яка надійшла разом з апеляційною скаргою, для усунення недоліків у її оформленні апеляційні суди повинні враховувати, що перелік недоліків у оформленні справи, про які йдеться в частині четвертій статті 297 ЦПК як про підставу для повернення справи до суду першої інстанції з метою їх усунення, не є вичерпним.

Статтею 220 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати;

3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу;

4) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою.

На додаткове рішення може бути подано скаргу.

Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Згідно п. 20 постанови Пленуму ВС України N 14 від 18.12.2009 р. "Про судове рішення в цивільній справі" додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах.

При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Оскарження додаткового рішення провадиться на загальних підставах. Якщо на рішення суду подано апеляційну чи касаційну скаргу і разом із цим порушено питання про ухвалення додаткового рішення, суд повинен спочатку ухвалити додаткове рішення, а потім надсилати справу для перегляду до суду вищої інстанції.

У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

Враховуючи вимоги ст. 297 ЦПК України, колегія суддів вважає, що дана справа без вирішення позовних вимог щодо відповідача ТОВ «Сміл-Транс» судом першої інстанції не може бути розглянута в апеляційному порядку, а тому її необхідно направити до суду першої інстанції для дооформлення та ухвалення додаткового рішення.

Керуючись ст.ст. 297, 307, 311, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника Моторного (транспортного) страхового бюро України - Чишинської Анни Володимирівни в частині оскарження ухвали задовольнити частково.

Ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 березня 2016 року у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_7 , товариства з обмеженою відповідальністю "Сміла-Транс" про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних із виплатою страхового відшкодування - скасувати.

Цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_7 , товариства з обмеженою відповідальністю "Сміла-Транс" про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних із виплатою страхового відшкодування направити до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області для дооформлення та ухвалення додаткового рішення у справі, надавши суду строк на усунення зазначених недоліків протягом тридцяти днів з моменту надходження справи після чого вказану справу повернути до Апеляційного суду Черкаської області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :