Ухвала

іменем україни

07 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Мазур Л.М., ПисаноїТ.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Державної служби інтелектуальної власності України, Державної організації «Українське агентство з авторських та суміжних прав» про визнання незаконним наказу та поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою Державної організації «Українське агентство з авторських та суміжних прав» на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 17 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 01 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Державної служби інтелектуальної власності України, Державної організації «Українське агентство з авторських та суміжних прав» (далі - ДО «Українське агентство з авторських та суміжних прав») про визнання незаконним наказу та поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

На обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що вона на підставі контракту від 17 січня 2014 року, укладеного із Державною службою інтелектуальної власності України, до сфери управління якої входить ДО «Українське агентство з авторських та суміжних прав», та наказу від 20 січня 2014 року № 39-Н працювала на посаді генерального директора ДО «Українське агентство з авторських та суміжних прав» з 20 січня 2014 року.

У період з 13 жовтня 2015 року по 22 жовтня 2015 року перебувала на лікарняному за станом здоров'я, але відповідач 13 жовтня 2015 року видав наказ № 156-н про звільнення її з займаної посади на підставі п. 8 ст. 36 КЗпП України, який було оголошено на загальних зборах співробітників ДО «Українське агентство з авторських та суміжних прав» 15 жовтня 2015 року і з ксерокопією якого її було ознайомлено 23 жовтня 2015 року після виходу на роботу.

Вважає, що наказ про її звільнення є необґрунтованим та незаконним, оскільки була порушена процедура її звільнення як генерального директора ДО «Українське агентство з авторських та суміжних прав», визначена п. 8.1 Статуту ДО «Українське агентство з авторських та суміжних прав» та положенням ч. 3 ст. 40 КЗпП Українипро недопустимість звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності.

Враховуючи викладене, позивач просила зобов'язати відповідачів поновити її на роботі на посаді генерального директора ДО «Українське агентство з авторських та суміжних прав» з 13 жовтня 2015 року; відшкодувати з Державної служби інтелектуальної власності України моральну шкоду у розмірі 9 000 грн, а з ДО «Українське агентство з авторських та суміжних прав» стягнути компенсаційну виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 5 485 грн 50 коп. за 10 робочих днів з 23 жовтня 2015 року по день звернення до суду з позовною заявою.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 17 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 01 березня 2016 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано незаконним наказ Державної служби інтелектуальної власності України від 13 жовтня 2015 року № 156-н про звільнення ОСОБА_4 з посади генерального директора ДО «Українське агентство з авторських та суміжних прав».

Поновлено ОСОБА_4 на посаді генерального директора ДО «Українське агентство з авторських та суміжних прав» з 13 жовтня 2015 року.

Стягнуто з ДО «Українське агентство з авторських та суміжних прав» на користь ОСОБА_4 за вирахуванням суми прибуткового податку та інших обов'язкових платежів суму середнього заробітку у розмірі 21 926 грн за час вимушеного прогулу з 23 жовтня 2015 року по 17 грудня 2015 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ДО «Українське агентство з авторських та суміжних прав» просить скасувати рішення судів першої й апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, встановивши, що під час звільнення позивача не були дотримані умови щодо порядку, а також передбачені законом підстави звільнення, дійшов правильного висновку щодо поновлення позивача на роботі та враховуючи положення ст. 235 КЗпП України обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача за вирахуванням суми прибуткового податку та інших обов'язкових платежів середній заробіток за час вимушеного прогулу, виходячи з розміру середньоденної заробітної плати та враховуючи те, що позивачу була оплачена тимчасова непрацездатність у встановленому законом порядку.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, отже, судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу державної організації «Українське агентство з авторських та суміжних прав» відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 17 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 01 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

Л.М.Мазур

Т.О.Писана