Справа № 317/2004/16-ц
№/п 2/317/799/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2016 року Запорізький районний суд Запорізької області

у складі : головуючого - судді Яркіної С.В.

при секретарі - Пономарчук О.В.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому засіданні м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Малокатеринівська селища рада, Запорізька районна державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_4, третя особа: Малокатеринівська селища рада, Запорізька районна державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним, зазначивши, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер - ОСОБА_5. Після його смерті відкрилась спадщини на житловий будинок НОМЕР_1 який знаходиться по АДРЕСА_1

Позивачка, як донька померлого та спадкоємиця першої черги за законом звернулася до Запорізької районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, де з'ясувалось, що 23.11.2012 р. Малокатеринівською селищною радою було посвідчено заповіт, за яким ОСОБА_5 заповів все належне йому на момент смерті майно ОСОБА_4

Позивач вважає, що зазначений заповіт підлягає визнанню недійсним, тому як спадкодавець ОСОБА_5 в період складення заповіту не перебував в смт. Малокатериківка, а проходив лікування в Преславському психоневрологічному інтернаті. До того ж, внаслідок похилого віку, поганого зору і перенесеного інсульту, спадкодавець не міг читати і писати. Позивач вважає, що ОСОБА_5 не міг підписати заповіт і не міг бути присутнім при його посвідченні Малокатеринівською селищною радою.

Позивач зазначає, що ОСОБА_5 хоч і не був визнаний судом недієздатним, однак ще задовго до складення заповіту страждав на ряд хронічних психічних захворювань, які унеможливили усвідомлення ним в повній мірі значення його дій та можливості керувати ними.

У зв'язку з вищевикладеним, позивачка змушена була звернутися до суду з позовною заявою.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю, зазначив, що вони підлягають задоволенню, оскільки ОСОБА_5 не міг в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на день складення заповіту, тому як страждав на психічні захворювання.

Представник відповідача ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення позовних вимог, зазначила, що на день складання заповіту ОСОБА_5 усвідомлював значення своїх дій, тому як ні яких відомостей про наявність у нього будь-якого психічного захворювання немає.

Представник третьої особи - Малокатеринівської селищної ради Запорізького району Запорізької області у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник третьої особи - Запорізької районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, вислухавши сторони, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків.

Факт смерті ОСОБА_5 підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, виданим 09.01.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Приморського районного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 03.

Належність при житті ОСОБА_5 житлового будинку АДРЕСА_1 підтверджується свідоцтвом про право на спадщину посвідченим Запорізькою районною державною нотаріальною конторою 15.09.1992 р. № 749.

Відповідно до заповіту, складеному 23 листопада 2012 року, ОСОБА_5 заповіла все своє майно - ОСОБА_4.

Цей заповіт посвідчено ОСОБА_6, секретарем виконавчого комітету Малокатеринівської селищної ради, Запорізького району Запорізької області.

На запит суду Комунальною установою «Преславський психоневрологічний інтернат» надано копії документів з яких вбачається, що ОСОБА_5 зарахований до цієї установи з 10.12.2014 р. після перенесеного інсульту, що підтверджується відповідними медичними довідками (а.с. 58, 59).

На запит суду Приватним нотаріусом ОСОБА_7 Приморського районного нотаріального округу надано копію спадкову справу № 15/2015 з якої вбачається, що після смерті ОСОБА_5 до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулася - ОСОБА_4, інший спадкоємиць - ОСОБА_8 (дружина померлого) надала нотаріальній конторі заяву з якої вбачається, що на спадщину вона не претендує.

Стаття 1257 ЦК України передбачає вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним, в якій передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини.

Отже, заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо).

Заповіт із вадами волі, тобто складений особою, волевиявлення якої не відповідало її дійсним намірам (внаслідок помилки, обману, насильства), може бути визнаний недійсним за позовом заінтересованої особи у відповідності до ст.ст. 229, 230, 231 ЦК України.

Заповіт може бути визнаний недійсним як повністю, так і частково. При цьому недійсність окремих частин заповіту не тягне недійсності його в цілому.

Відповідно до п.17 постанови пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року N 7 Про судову практику у справах про спадкування, право на пред'явлення позову про недійсність заповіту виникає лише після смерті заповідача. Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, зокрема, недієздатною, малолітньою, неповнолітньою особою (крім осіб, які в установленому порядку набули повну цивільну дієздатність), особою з обмеженою цивільною дієздатністю, представником від імені заповідача, а також заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із частиною першою статті 1257 ЦК є нікчемним, тому на підставі статті 215 ЦК визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається.

Частиною 3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст.57,58 ЦПК України доказами вважаються будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказі, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Таким чином, встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.4 ст.60 ЦПК України).

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_5 потрапив до Преславського психоневрологічного інтернату вже після перенесеного інсульту, про що свідчать медичні документи надані з КУ «Преславського психоневрологічного інтернату», а саме: копія Наказу № 262 про зарахування ОСОБА_5, 1949 р.н. до складу підопічних КУ «Преславського ПНІ» ЗОР; копія Наказу № 5 про відрахування в зв'язку зі смертю ОСОБА_5, 1949 р.н. з КУ «Преславського ПНІ» ЗОР, виписка з історії хвороби ОСОБА_5, 1949 р.н.; копія медичної картки ОСОБА_5 1949 р.н.

Позивач зазначає, що ОСОБА_5 не міг в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на день складення заповіту, тобто 23.11.2012 р. З метою встановлення зазначених обставин судом було витребувано амбулаторну картку ОСОБА_5 з якої вбачається, що її було заведено лише у 2014 р. Медичних відомостей про наявність у ОСОБА_5 взагалі будь-яких захворювань в тому числі і психічних станом до 2014 р. суду не надано.

Представник позивача, у відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, не надав жодних доказів, які б вказували на те, що оспорюваний заповіт є недійсним з підстав, визначених ст. 1257 ЦК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ст. 392, 1216, 1218, 1217, 1225 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 169, 197, 212-215, 256 ЦПК України, - суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Малокатеринівська селища рада, Запорізька районна державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10 денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Яркіна С.В.