Справа № 352/928/16-ц
Провадження № 2/352/797/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2016 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді Хоминець М.М.

з участю секретаря Кожуховської О.І.

представників сторін ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ТОВ «Граніт» про визнання недійсним договору, зобовязання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Ухвалою Тисменицького районного суду від 22.06.2016 р. виділені у самостійне провадження заявлені ОСОБА_4 14.04.2016 р. позовні вимоги до ОСОБА_5, ТОВ «Граніт» про визнання недійсним укладеного між відповідачами договору № 1695 від 01.06.2015 р. на централізовану охорону обєкту, зобовязання ТОВ «Граніт» відключити та зняти сигналізацію з незавершеного будівництва житлового будинку по вул. Грушевського, 9А в с. Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області.

Вказані позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтовував тим, що між відповідачами 01.06.2015 р. укладено договір № 1695 на централізовану охорону обєкта, що розташований за адресою: с. Угринів, вул. Грушевського, 9А, Тисменицького району Івано-Франківської області. Вважає, що вказаний договір слід визнати недійсним, оскільки він підписаний під впливом обману. Відповідачка ОСОБА_5 ввела в оману ТОВ «Граніт», що тільки вона є власником будинку по вул. Грушевського, 9А в с. Угринів, приховала, що це майно, набуте подружжям за час шлюбу, є спільною сумісною власністю, частка у будинку є спільним сумісним майном її та позивача. Згідно ст.230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. На його неодноразові звернення до ТОВ «Граніт» про відключення та зняття сигналізації з незавершеного будівництва житлового будинку по вул. Грушевського, 9А в с. Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області він отримав відповіді, згідно яких ТОВ «Граніт» не має законних підстав для надання позивачу доступу до обєкту охорони, що дане питання можна вирішити тільки із замовником послуг охорони відповідачкою ОСОБА_5 або в судовому порядку.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав і просив його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_5 у судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що оспорюваним договором на здійснення охорони будинку права позивача ніяким чином не порушені, його право власності на частину будинку на підставі судового рішення не зареєстровано, а право власності на нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації згідно вимог ст.ст. 182, 331 ЦК України. Позивач не набув права власності і права користування будинком. У звязку з відсутністю підстав для визнання недійсним оспорюваного договору просила у позові відмовити.

Представник відповідача ТОВ «Граніт» у судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що оспорюваний договір укладений згідно вимог чинного законодавства, відповідає Закону України «Про охоронну діяльність». У звязку з відсутністю підстав для визнання недійсним оспорюваного договору просила у позові відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, матеріали справи № 352/1380/15-ц провадження № 2/352/82/16 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні майном, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Встановлено, що предметом спору у даній справі є укладений 01.06.2015 р. між відповідачами ТОВ «Граніт» та ОСОБА_5 договір № 1695 на централізовану охорону обєкта, що розташований за адресою: с. Угринів, вул. Грушевського, 9А, Тисменицького району Івано-Франківської області (а.с.74-76). Вказаний договір укладений між охоронною фірмою, яка має ліцензію на провадження охоронної діяльності, та власником незавершеного будівництва житлового будинку по вул. Грушевського, 9А в с. Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області згідно двох нотаріально посвідчених договорів дарування від 28.03.2000 р. та від 25.07.2000 р. (а.с.72-73).

Вказаний договір оспорюється позивачем відповідно до вимог ст.230 ЦК України, згідно якої якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Суд вважає необґрунтованим твердження позивача про те, що відповідачка ОСОБА_5 під час укладення договору від 01.06.2015 р. ввела в оману ТОВ «Граніт», що тільки вона є власником будинку по вул. Грушевського, 9А в с. Угринів, приховала, що частка у будинку є спільним сумісним майном її та позивача, з огляду на наступне.

Рішенням колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 02.08.2016 р., що набрало законної сили, частково задоволено позов ОСОБА_4, визнано частку 28/100 незавершеного будівництва житлового будинку по вул. Грушевського, 9А в с. Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області спільним сумісним майном подружжя та визнано право власності ОСОБА_4 на 14/100 частин вказаного незавершеного будівництва житлового будинку (а.с.58-62).

Право власності позивача на 14/100 частин на підставі вказаного судового рішення не зареєстровано, станом на час укладення оспорюваного договору позивач у будинку не проживав, за вказаною адресою не зареєстрований. Суд критично оцінює довідку виконкому Угринівської сільської ради від 29.05.2015 р. № 1052 (а.с.82), на яку посилався представник позивача на підтвердження факту реєстрації позивача у житловому будинку по вул. Грушевського, 9А в с. Угринів, оскільки вказана довідка спростовується наявною у матеріалах цивільної справи № 352/1380/15-ц (а.43) інформацією Тисменицького районного сектору УДМС в Івано-Франківській області від 06.08.2015 р. про те, що ОСОБА_4 значиться зареєстрованим в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Сторона позивача не надала суду належних і допустимих доказів на підтвердження факту обману зі сторони відповідачки ОСОБА_5 під час укладення оспорюваного договору від 01.06.2015 р., наявності умислу в її діях.

Крім того, суд зазначає, що за змістом ст.230 ЦК України обставини щодо вчинення правочину під впливом обману доводяться стороною правочину, яка діяла під впливом обману. Сторони оспорюваного правочину, які є відповідачами у справі, вказані обставини заперечують та підтверджують дійсність укладеного між ними договору.

Необґрунтованим суд вважає посилання сторони позивача на вимоги ч.4 ст.369 ЦК України, згідно якої правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень, оскільки оспорюваний правочин не є правочином щодо розпорядження спільним майном.

З огляду на викладене, з урахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку про дійсність укладеного між відповідачами договору № 1695 на централізовану охорону обєкта, який відповідає загальним умовам дійсності правочину, що передбачені в ч.ч.1-5 ст.203 ЦК України, та яким права позивача не порушені. Заявлені позивачем вимоги не підлягають до задоволення у звязку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.

На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 203, 215, 230 ЦК України, керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Відмовити у позові ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ТОВ «Граніт» про визнання недійсним договору, зобовязання вчинити дії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду до апеляційного суду Івано-Франківської області подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Тисменицький районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча М.М.Хоминець