АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/5012/2016 Доповідач - Музичко С.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі

головуючого судді Музичко С.Г.,

суддів Рейнарт І.М., Барановської Л.В.

при секретарі Ігнатьєву Є.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ПАТ «Дельта Банк», третя особа ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором дарування,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2015 року позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ПАТ «Дельта Банк», третя особа ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором дарування задоволено частково.

Зобов'язано ПАТ «Дельта Банк» перерахувати з поточного рахунку ОСОБА_3 НОМЕР_1 який відкрито 29 січня 2014р. згідно договору №001-28570-290114 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів кошти у ПАТ «Дельта Банк» грошові кошти у сумі 3 000 доларів США, що еквівалентно 80574,34 грн., але не більше суми, що знаходиться на рахунку НОМЕР_1, у відповідності до договору дарування валютних цінностей (грошових коштів) від 17.02.2015 року, посвідченого ОСОБА_4, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, який зареєстровано в реєстрі за №134 на поточний рахунок НОМЕР_2, який відкрито згідно договору № 007-28004-170215 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів 17.01.2015р. у ПАТ «Дельта Банк».

В решті вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в ПАТ «Дельта Банк» включити його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відшкодувати ОСОБА_2 кошти за договором банківського вкладу в сумі 3 000 доларів США, що еквівалентно на час введення тимчасової адміністрації 80574,34 грн., але не більше суми, що знаходиться на рахунку НОМЕР_1.

Зазначає, що правовідносини між сторонами виникли до моменту введення тимчасової адміністрації. Вимога про повернення коштів заявлена до визнання ПАТ «Дельта Банк» банкрутом, а тому на спірні правовідносин не поширюється сфера дії Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних особі». Апелянт, вказує, що суд першої інстанції не звернув увагу на ту обставину, що він звертався до банку з вимогою про включення його до числа кредиторів та повернення коштів, проте банк умови договору належним чином не виконав.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача та представник третьої особи підтримали апеляційну скаргу.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст.1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Частиною 3 ст. 1067 ЦК України визначено, що банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до ст. 1073 ЦК України, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Судом першої інстанції встановлено, що 17 лютого 2014 року між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір №007-28004-170215 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів, у відповідності до п.1.2. якого відповідач відкрив позивачеві поточний рахунок НОМЕР_3 у доларах США.

17.02.2015р. на підставі договору дарування валютних цінностей (грошових коштів), посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, який зареєстровано в реєстрі за №134, було подаровано ОСОБА_3частину коштів, які знаходилися на поточному рахунку НОМЕР_1, у сумі 3000 (три тисячі) доларів США, який відкрито 29 січня 2014 р. згідно договору №001-28570-290114 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк».

У відповідності до п.4 договору дарування право власності на подаровані за цим договором валютні цінності у обдарованого виникає з моменту підписання даного договору та його нотаріального посвідчення.

Тобто право власності на кошти у сумі 3 000 доларів США у позивача виникло 17.02.2015 року.

За умовами ч.1, 3 ст.1068 ЦК України, банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка; банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, які перебувають на його рахунку, не допускаються, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Згідно ст.8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Вимога позивача від 18.02.2015р., в якій він просив перерахувати з поточного рахунку НОМЕР_1, відкритого ОСОБА_3 згідно договору №001-28570-290114 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів валютні кошти у сумі 3000 (три тисячі) доларів США на рахунок НОМЕР_3, який відкритий на моє ім'я 17.02.2015р. у ПАТ «Дельта Банк». До заяви позивачем додано копію договору дарування валютних цінностей (грошових коштів). Заяву аналогічного змісту на було направлено третьою особою.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідачем порушено право позивача на розпорядження грошовими коштами на рахунку позивача, відкритого у ПАТ «Дельта Банк».

Стосовно доводів представника Банку щодо дії обмежень, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» слід зазначити, що відповідно до ч.5 ст.36 вказаного Закону такі обмеження починають діяти «під час тимчасової адміністрації». Разом з тим тимчасова адміністрація в ПАТ «Дельта Банк» була запроваджена лише з 02.03.2015 року на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 150 від 02.03.2015 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк».

Таким чином, у період з 18.02.2015 року до 02.03.2015 року в ПАТ «Дельта Банк» не було жодних перешкод для перерахування коштів.

З огляду на викладене, висновок суду щодо розірвання договору та стягнення коштів відповідає матеріалам справи та вимогам закону.

Як вірно встановлено судом, позивач до уповноваженої особи фонду з вимогами про включення його до переліку кредиторів не звертався.

Вимоги позивача заявлені після початку процедури ліквідації можуть бути задоволені лише в порядку передбаченому ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» і застосуванню підлягає спеціальний Закон, а саме: ст. 36 вказаного закону, якою передбачені наслідки запровадження тимчасової адміністрації банку.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, передбачений ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Частиною 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено повноваження уповноваженої особи Фонду, яка з дня свого призначення, зокрема, складає реєстр акцептованих вимог кредиторів та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підстав для скасування рішення суду з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 218, 308, 315, 317 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді