Провадження № 2/521/4302/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
Малиновський районний суд м. Одеси в складі:
Головуючого судді Гуревського В.К.
за секретаря Ардаковської А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 просить суд визнати відповідача таким, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою № 68 у будинку №9-А по вулиці Малиновського у м. Одесі, посилаючись на таке.
Позивач зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_1, яка належить їй на праві приватної власності. За вищезазначеною адресою зареєстрований також син позивача ОСОБА_2. Оскільки позивач сплачує всі видатки по житловому приміщенню та комунальні платежі, в яких відповідач участі не бере, факт реєстрації відповідача в її приміщенні створює позивачу перешкоди в користуванні, тому позивач вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав.
Позивач надала до суду заяву про слухання справи за її відсутністю, на позовних вимогах наполягала у повному обсязі та не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідачі в судове засідання не зявилися повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, поважних причин неявки в судове засідання суду не представили. Суд у звязку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача ухвалив слухати справу за відсутності відповідачів, що не зявилися, у порядку заочного розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторони, представлених нею письмових доказів.
ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 18 серпня 1993 року, зареєстрованого в реєстрі за №2-6563.
Відповідно до довідки (виписка із будинкової книги про склад сімї та реєстрації) від 26 травня 2016 року за №260, у квартирі АДРЕСА_1, зареєстровані: ОСОБА_1 (основний) - позивач по справі, ОСОБА_2 (син позивача) - відповідача по справі.
На підставі акту про не проживання від 27 липня 2016 року, акту обстеження від 28 липня 2016, та заяв сусідів будинку № 9-А по вулиці Малиновського у м. Одесі від 03 червня 2016 року, встановлено, що ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 не проживає з 1996 року, жилим приміщенням не користується, його речі в квартирі відсутні, спроб вселитися в квартиру не було, фактичне місце мешкання відповідача не відомо.
Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р., кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. Тому такими діями відповідачів порушені права та законні інтереси позивача у справі.
Згідно зі ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Оскільки розрахунок експлуатаційних платежів і платежів за надання комунальних послуг здійснюється, виходячи з кількості зареєстрованих за адресою житлового приміщення, це створює перешкоди для позивача в користуванні цією жилою площею. Відповідач на вказаній житловій площі не проживає, виселився з житлового приміщення добровільно, після виселення з житла з реєстрації за вказаною адресою не знявся, чим порушує права та законні інтереси позивача. Також реєстрація відповідача за спірною адресою створює позивачу перешкоди в здійсненні розпорядження цією житловою квартирою.
Суд враховує, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.
Оскільки відповідач за вказаною адресою не проживає, ця житлова квартира не є його місцем проживання або місцем перебування, тому він має бути визнаний особою, що втратив право користування житловим приміщенням.
Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим, та визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 68 у будинку №9-А по вулиці Малиновського у м. Одесі, загальною площею 31,43 кв. м.
Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобовязання в натурі. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно вимог статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.
Згідно зі ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Керуючись ст. ст. 15, 16, 317, 319, 321, 386, 391, 405 ЦК України, ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 150 ЖК України, ст. ст. 10, 11, 88, 169, 209, 212, 214-215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, СУД
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 68 у будинку № 9-А по вулиці Малиновського у м. Одесі.
Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача шляхом звернення із заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: Гуревський В.К.