ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/1657/15-ц
Провадження № 2/362/78/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2016 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Корнієнка С.В., при секретарі Дрозденко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з вимогами про усунення перешкод у користуванні належною їй земельною ділянкою за державним актом на земельну ділянку серії АДРЕСА_1, відповідачем - власником земельною ділянкою за кадастровим № :01:019:0054, належної матері відповідачів ОСОБА_4, що позбавляє отримання кадастрового номеру на її земельну ділянку.

В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримала в повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, хоча про час та місце розгляду справи судом були повідомлені належним чином.

У звязку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ст.ст. 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду.

У відповідності до положень ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З положень ст.ст.57 і 58 ЦПК України вбачається поняття доказів в цивільному процесі та їх допустимість.

У відповідності до положень ч.1 і ч.3 ст.61 ЦПК України, обставині, визнані сторонами, які беруть у справ, не підлягають доказуванню. Обставини встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставині.

Як вбачається з положень ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, п.1 ст.17 Закону України «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства, та ст.41 Конституції України та ст.ст. 321, 328 ЦК України, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном, право власності набувається із підстав не заборонених законом, зокрема правочинів. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні крім у випадках і в порядку, встановлених законом.

Положення ст.ст.152 і 155 ЗК України передбачають, що користувач земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. Навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права користування земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. У разі видання органом виконавчої влади акта, яким порушуються права особи щодо користування належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

З огляду матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5, земельна ділянка яка накладається на земельну ділянку позивача, померла 19 лютого 2011 року.

За технічною документацією ПП «Євроземсервіс» від 2009 року померла ОСОБА_5 мало право власності на земельну ділянку, площею 0,1854 га, по ОСОБА_6 в смт. Гребінки Васильківського району, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 328532 від 26 липня 2010 року.

У відповідності до спадкової справи № 61/2011 до майна померлої 19 лютого 2-11 року ОСОБА_5 її спадкоємцями, в тому числі, що спірної земельної ділянки, є її сини - відповідачі у справі.

У відповідності до висновку експерта судової земельно-технічної експертизи № 43/30-15 від 30 грудня 2015 року, за даними каталогів координат зовнішніх меж земельної ділянки померлої ОСОБА_5 її земельна ділянка накладається площею 0,0027 га на земельну ділянку заявниці для будівництва та обслуговування житлового будинку, та площею 0,0572 га, для обслуговування селянського господарства.

Таким чином, задовольняючи позов, суд, виходить з того, що представником позивача в судовому засіданні доведено порушення прав позивача на володіння земельною ділянкою шляхом накладення земельною ділянкою що належить померлої ОСОБА_5

Одночасно з ухваленням рішення, суд вирішує питання, у відповідності до положень ст.88 ЦПК України, про стягнення витрат пропорційно розміру позовних вимог.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 3, 11, 212-215, 292, 294 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати недійсними та скасувати рішення Гребінківської селищної ради Васильківського району Київської області про, в частині передачі ОСОБА_5 земельної ділянці площею 0,1854 га, для ведення особистого селянського господарства по вул. Карла Маркса в смт.Гребінки Васильківського району Київської області, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 328532 від 26 липня 2010 року на імя ОСОБА_5, з скасуванням його державної реєстрації.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в сумі, відповідно, по 4321,80 грн. з кожного.

Рішення може бути переглянуте Васильківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача поданою до Васильківського міськрайонного суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги або по закінченню апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Корнієнко С.В.