18.04.2016 Справа № 756/4192/16-ц
Провадження. №2-з/756/109/16
ун. №756/4192/16-ц
У Х В А Л А

18 квітня 2016 року суддя Оболонського районного суду міста Києва Камбулов Д.Г. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Одночасно з поданням позову позивачем було подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій він просив суд накласти арешт на все майно та грошові кошти, що належать відповідачу і знаходяться у нього або в інших осіб, у тому числі тих, які будуть відкритті після винесення ухвали про забезпечення позову. Заборонити державним реєстраторам та нотаріусам, як спеціальним суб»єктам, на яких покладаються (делегуються) функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які дії щодо державної реєстрації права власності та інших речових прав, похідних від права власності, на майно, яке належить ОСОБА_2 на праві власності, на користь інших осіб, посилаючись на те, що не вжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі його задоволення.

Дослідивши матеріали справи, суддя вважає, що заява позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ч.2 ст.152 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до абз.1 ч.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

На даний час між сторонами виник спір щодо стягнення боргу за договором позики.

Дослідивши матеріали позовної заяви, письмові докази по справі, враховуючи відсутність достатніх даних, які б свідчили про наявність майна, яке б належало відповідачу ОСОБА_2, що унеможливлює прийняття судом рішення про накладення арешту на майно відповідача, враховуючи те, що заява позивача не вказує на наявність будь-якого майна у відповідача, на яке б могло бути накладено арешт, враховуючи відсутність достатніх даних, які б свідчили невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, приймаю рішення про відмову у задоволення заяви ОСОБА_1, про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається Апеляційному суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Д.Г.Камбулов