АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/2910/16 Головуючий І інстанції
Категорія: комунальні Доповідач Міненкова Н.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого- Міненкової Н.О.

суддів - Зазулинської Т.П.

ОСОБА_2

за участю секретарів - Михайлюка А.В., Кравченко О.О.,

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» на рішення Московського районного суду м. Харкова від 01 березня 2016 року за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа: ОСОБА_8 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернулось з позовом, в якому зазначило, що відповідачі користуються житловою площею за адресою: АДРЕСА_1 та не виконують своїх обовязків по оплаті наданих позивачем послуг з центрального опалення та підігріву холодної води з потреб гарячого водопостачання.

Заборгованість відповідачів перед позивачем за період з 01.06.2007 року по 31.10.2013 року становить 6 924 грн., 10 коп., яку позивач разом з судовими витратами просить стягнути з відповідачів.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 01 березня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, постановити нове рішення, в якому позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування скарги зазначено, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, неповно зясував обставини справи. Не врахував, що строки позовної давності були перервані періодом звернення у суд з заявою про видачу судового наказу.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження заборгованості по сплаті комунальних послуг за період з 2010 по 2013 роки. Не надано докази, що послуги надавалися належним чином та у повному обсязі. При цьому суд послався на акти претензії складені 13.01.2009, 19.02.2009, 02.02.2012, 24.04.2012, 23.05.2012, 17 .02.2012 щодо неналежного надання послуг або їх ненадання взагалі.

За період заборгованості яка виникла з 2007 по 2010 рік суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що строк позовної давності сплив так як із заявою про видачу судового наказу представник позивача звернувся 11.12.2013 року. Скасовано судовий наказ було 20.05.2014 року. На час звернення з заявою про видачу судового наказу строк позовної давності перервався щодо вимог, які були заявлені в межах строків позовної давності. Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо пропуску строків позовної давності позивачем щодо вимог про стягнення заборгованості за період з 01.06.2007 року по 10 грудня 2010 року.

В суді першої інстанції відповідачі просили застосувати строки позовної давності, що є підставою для задоволення цієї заяви.

Відмова ж в позові про стягнення заборгованості за період з грудня 2010 по грудень 2013 року є необґрунтованою і рішення суду в цій частині підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та умов цього Кодексу. Обовязок споживача сплачувати житлово комунальні послуги передбачений п.5 ст. 20 Закону України «Про житлово комунальні послуги».

Судовим розглядом було встановлено, що дійсно за оспорюваний період, а саме: 02.02.2012, 24.04.2012, 23.05.2012, 17 .02.2012 сторонами договору складались акти про неналежне отримання споживачами послуг з централізованого підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання (а.с.36,37,40) та з централізованого опалення (а.с.38,39).

Складання двохсторонніх актів та виявлення фактів надання послуг неналежної якості є підставою для проведення перерахунку за спожиту послугу.

З пояснень представника позивача та доданих до матеріалів справи довідок вбачається, що у звязку із складанням актів претензій проводились перерахунки за квитанціями про сплату комунальних послуг. При цьому, якщо акт претензію було складено до звітного періоду (кінець місяця) перерахунок в квитанціях не відображався так як він автоматично відображався при нарахуванні коштів за поточний розрахунковий місяць. Якщо акт претензію було складено до звітного періоду, перерахунок відображався в квитанціях, відомостях нарахувань і оплат за теплову енергію (а.с.121-122).

Заперечуючи проти позову та проти суми заборгованості відповідачі, між тим, не надали жодного свого розрахунку, не надали квитанції про сплату цих послуг, а також обґрунтування сплати послуг саме у тому розмірі, якій вони зазначали квитанціях.

Відповідно до ч.2 ст. 10 та ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог за період 2010-2013 роки суд першої інстанції послався на недоведеність позовних вимог, з чим судова колегія не може погодитися так як позивачем надані розрахунки, довідки та обґрунтування позовних вимог.

Оцінюючи надані докази, судова колегія вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню щодо вимог, які заявлені в межах позовної давності

Крім того, з наданого в суді апеляційної інстанції свідоцтва про право власності на житло №-4019 від 16 лютого 2004 року вбачається, що АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_9. Позовні вимоги до ОСОБА_6 предявлені необґрунтовано так як остання не є учасником спільної сумісної власності в зазначеній квартирі. Позовні вимоги до ОСОБА_8 не предявлялися і останній був залучений до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, у звзку з чим відсутні підстави для солідарного стягнення заборгованості з ОСОБА_8

Враховуючи те що відповідачам квартира АДРЕСА_3 належить на праві спільної сумісної власності їх відповідальність є солідарною.

Підлягають задоволенню позовні вимоги про відшкодування витрат на сплату судового збору за рахунок відповідачів.

Керуючись ст.ст. 303,304.307,309,313,317,319 ЦПК України, судова колегія,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Харківські теплові мережі задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 01 березня 2016 року скасувати.

Позовні вимоги Комунального підприємства«Харківські теплові мережі» задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання в сумі 3 924 грн., 93 коп.(три тисячі девятсот двадцять чотири грн.) 93 коп.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» з кожного в рівних частках судові витрати сплачені позивачем при подачі позову в суд першої інстанції в розмірі 243 грн.60 коп. (по 60 грн. 75 коп.).

Рішення набирає законної сили після його проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних справ і кримінальних справ.

Головуючий - Н.О. Міненкова

Судді - Т.П. Зазулинська

ОСОБА_2