РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/10673/15-ц

пр. № 2/759/353/16

30 травня 2016 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

під головуванням судді Сенька М.Ф.,

при секретарях Фещук Т.С., Ніколенку В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рууккі Україна» про зобов'язання поставити товар, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Основа»,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в червні 2015 року заявив позов про зобов'язання ТОВ «Рууккі Україна» поставити (передати) йому металопродукцію на загальну суму 1234659 грн., відповідно до переліку, зазначеному в рахунках-фактури: №3Д-0002275 від 05.06.2012р.; №3Д-0003100 від 26.06.2012р.; №3-Д-0003351 від 05.07.2012р.; №3Д-0003478 від 09.07.2012р.; №3Д-0003967 від 27.07.2012р.; №3Д-0005528 від 17.09.2012р.

Позов мотивований тим, що між сторонами виникли відносини з купівлі-продажу товару, проте відповідач відмовляється передати позивачу оплачений ним товар.

Ухвалою суду до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог було залучено ТОВ «Основа».

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні на вимогах позову наполягав, надав пояснення, що зводяться до викладеного в позовній заяві.

Представники відповідача Біцюк В.Г. та Войтенко І.Г. заперечили проти позову. Їх заперечення зводяться до того, що спірний товар поставлявся ТОВ «Основа» за їх замовленням на умовах договору поставки, для забезпечення робіт з будівництва кінноспортивної школи «Алюр» відповідно до договору підряду, укладеного між підрядником ТОВ «Основа» та замовником ОСОБА_1, а тому останній не зважаючи на те, що безпосередньо здійснював оплату за товар, не перебував у безпосередніх договірних відносинах з ТОВ «Рууккі Україна», а відповідно і не має права заявити вимоги про поставку товару.

Представник ТОВ «Основа» Павлік О.М. також просив в задоволенні позову відмовити, і пояснив, що спірний товар ТОВ «Основа» замовлявся і отримувався в ТОВ «Рууккі Україна», після чого поставлявся на об'єкт будівництва - кінноспортивна школа «Алюр» і використовувався відповідно до договору на виготовлення та монтаж металоконструкцій та виконання підрядних робіт №3/07-12M/B від 03/07/2012р., що був укладений з ОСОБА_1, на виконання робіт з будівництва вказаного об'єкту.

Судом встановлено таке.

Так, відповідачем не заперечується і знаходить своє підтвердження доказами те, що ОСОБА_1 перераховані на рахунок ТОВ «Рууккі Україна» кошти відповідно до рахунків-фактури: №3Д-0003100 від 26.06.2012р. - 28233,36 грн.; №3-Д-0003351 від 05.07.2012р. - 99204,92 грн.; №3Д-0003478 від 09.07.2012р. - 11585,48 грн.; №3Д-0003967 від 27.07.2012р. - 961825,87 грн.; №3Д-0005528 від 17.09.2012р. - 22182,72 грн., а також 111626,66 грн. відповідно до рахунку фактури №3Д-0002275 від 05.06.2012р., що пред'явлений до оплати ТОВ «Основа» (див. платіжні доручення). Всього перераховано 1234659 грн.

З огляду на вказані документи, позивач оплатив металеві вироби, та інші вироби і матеріали, що використовуються в будівництві нерухомості (далі Товар).

Позивач стверджував, що мав намір придбати товар для задоволення особистих потреб, а тому вважав, що з моменту оплати рахунків, між сторонами виникли відносини з договору купівлі-продажу і він, як покупець, вправі вимагати від відповідача виконання зобов'язань за цим договором.

Проте, ці доводи позивача суперечать доказам у справі.

Так, виходячи тільки з цільового призначення, обсягу та ціни Товару визнати переконливими доводи позивача про придбання товару для задоволення особистих потреб уже не можна.

Крім того, з аналізу наданих доказів, судом встановлено, що Товар було замовлено, виготовлено та придбано для будівництва кінноспортивної школи «Алюр» на земельній ділянці за межами села Демидівка Вишгородського району Київської області.

Такий висновок ґрунтується на наступному.

03.07.2012 року між ОСОБА_1 (Замовник) та ТОВ «Основа» (Підрядник) було укладено договір на виготовлення та монтаж металоконструкцій та виконання підрядних робіт №3/07-12M/B (далі договір підряду).

Згідно з п.2.1 договору підряду, Підрядник зобов'язується на свій ризик власними, або залученими силами і засобами у відповідності до проектної та робочої документації, КМД (детальні креслення металевих конструкцій), діючих будівельних норм і правил та в обумовлений договором строк виконати роботи з виготовлення та монтажу металоконструкцій та виконання підрядних робіт на Об'єкті, а Замовник зобов'язується забезпечити належне фінансування, надати частину матеріалів, прийняти і оплатити вартість виконаних робіт. Об'єктом за договором підряду є кінноспортивна школа «Алюр» за адресою: Київська область, Вишгородський район, Демидівська сільська рада, за межами населеного пункту.

Позивачем заперечується факт укладення даного договору, однак дії позивача вказують на зворотне.

Так, саме ОСОБА_1 було складено Декларацію про початок виконання будівельних робіт кінноспортивної школи «Алюр» (Київська область, Вишгородський район, Демидівська сільська рада, за межами населеного пункту), яка була зареєстрована в Інспекції ДАБК в Київській області 14.05.2012р.

Проектувальником та генеральним підрядником об'єкту будівництва ОСОБА_1 визначив ТОВ «Основа», про що зазначив в декларації.

Проектом на об'єкті будівництва, як це наведено в декларації, передбачено, разом з іншим, і будівництво конюшні з критим манежем, складу для зберігання кормів та підстилки.

Ці ж будівлі зазначені в п. 4.1.1 договору підряду в якості етапів будівництва об'єкту договору.

В матеріалах цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Рууккі Україна» про стягнення грошових коштів (справа №759/2667/13), є копії проекту кінноспортивної школи «Алюр», та певні проектні, робочі документи на виготовлення товару, рахунки-специфікації на замовлення Товару, акти виконаних робіт, документи про здійснення авансових платежів та інші документи. Дані, наведені в цих документах, однозначно вказують на виконання сторонами відповідних зобов'язань за договором підряду.

Крім того, як вказувалось вище, перший рахунок на оплату Товару було виставлено саме ТОВ «Основа», а тому виникає питання, яким чином позивач, не маючи будь-яких відносин з цим товариством міг оплатити рахунок. Пояснення представника позивача з цього приводу є явно надуманими.

До того ж, ОСОБА_1 повернув відповідачу частину Товару на суму 4879,82 грн., на що вказують відповідні накладні від 11.09.2012р. та 23.10.2012р., що очевидно не було б можливим без попереднього отримання цього Товару.

Разом з тим, з наданих відповідачем в обґрунтування заперечень до позову документів (видаткові накладні, погрузочні листи, та інше) вбачається, що частина Товару на загальну суму 1038122,93 грн. ТОВ «Рууккі Україна» поставлено ТОВ «Основа», а залишок Товару на суму 196536,08 грн. до цього часу зберігається у відповідача, на що додатково вказують рішення господарських судів по спору між ТОВ «Основа» та ТОВ «Рууккі Україна» з приводу поставки цього Товару.

З огляду на рахунки-специфікації, проектну документацію, листування між працівниками ТОВ «Основа» та ТОВ «Рууккі Україна» засобами електронного зв'язку, що містяться в матеріалах цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Рууккі Україна» про стягнення грошових коштів (справа №759/2667/13), вбачається, що і замовлення спірного Товару здійснювалось виключно ТОВ «Основа».

Можливість замовляти Підрядником Товар в необхідній кількості та отримувати його після оплати Замовником оговорена сторонами договору підряду в п. 3.2 договору.

Відповідач в запереченнях до позову, зазначав, що за узгодженням з ТОВ «Основа» поставка Товару здійснювалась на умовах, що були раніше визначені в договорі від 22 жовтня 2010 року №3Д-0000132 щодо поставки іншого товару.

В рахунку-фактурі №3Д-0002275 від 05.06.2012р. напряму наведено, що рахунок видано до договору №3Д-0000132 від 22 жовтня 2010 року .

Умови, строки поставки, приймання-передача продукції, вимоги щодо якості, комплектності, асортименту, упаковки товару, що визначені цим договором, були дотримані відповідачем та третьою особою і щодо поставки спірного Товару, що підтверджується відповідними документами, і на що вказує відсутність взаємних претензій.

Наведене, дає суду підстави прийти до висновку, що ТОВ «Рууккі Україна» фактично поставляли Товар ТОВ «Основа» на умовах договору поставки, що визначені ст. 712 ЦК України, а позивач був лише платником за цим договором, а тому для нього цей договір створює лише права і обов'язки, що пов'язані безпосередньо з фактом оплати товару і не більше.

Отже, визнати, що позивач, за обставин справи, набув права покупця спірного Товару в розумінні договору купівлі-продажу суд не може, а відповідно позивач не вправі вимагати від відповідача виконати обов'язок передати Товар (ст. 662 ч.1 ЦК України).

Вказівка в фінансових документах про те, що позивач є покупцем Товару, і факт відсутності письмового договору про поставку Товару, самі по собі, не можуть вказувати, що між сторонами виникли відносини відмінні ніж ті, що встановлені судом, а свідчать лише про неналежне виконання сторонами справи вимог законодавства, що регулюють такі відносини.

Інші докази, що досліджені в судовому засіданні, не суперечать наведеним висновкам суду.

В даному випадку суд погоджується з думкою представників позивача та третьої особи, що права позивача щодо спірного Товару, у разі їх порушення, можуть бути відновлені (захищені) відповідно до договору підряду і/або за підстав передбачених законодавством, що регулюють відносини у сфері будівельного підряду.

Таким чином, суд знаходить позов ОСОБА_1 необґрунтованим, у зв'язку з чим вважає за необхідне в задоволенні вимог позову відмовити.

Тому, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рууккі Україна» про зобов'язання поставити товар відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий М.Ф. Сенько