АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києвав складі: головуючого: Соколової В.В.

суддів: Ратнікової В.М., Пікуль А.А.

при секретарі Охневській Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 23.07.2015 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРКС.КАПІТАЛ» до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу та позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРКС.КАПІТАЛ», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Лафорт», треті особи: ОСОБА_1, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, ліквідатор Дяченко Сергій Вікторович, Моторне (транспортне) страхове бюро України про захист прав споживача шляхом визнання недійсним договору, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «МАРКС.КАПІТАЛ» (далі - ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ») звернулося до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 13.02.2012 між ОСОБА_2 та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Лафорт» (далі - ПрАТ «СК «Лафорт») укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за умовами якого застраховано відповідальність власника транспортного засобу «SUZUKI SWSFT», державний номерний знак НОМЕР_1.

27.05.2012 з вини ОСОБА_1, який керував зазначеним автомобілем, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль «SUZUKI SX-4», державний номерний знак НОМЕР_2, що належить ОСОБА_4, отримав пошкодження, розмір матеріального збитку складає 3242 грн. 25 коп.

На підставі заяви про страховий випадок та страхового акта від 02.10.2012 ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» виплатило ОСОБА_4 страхове відшкодування в розмірі 2701 грн. 86 коп.

Справа № 753/16761/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/8890/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Сирбул О.Ф.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
У зв'язку з виплатою страхового відшкодування ПрАТ «СК «Лафорт» набуло право зворотної вимоги (регресу) до винної в дорожньо-транспортній пригоді особи, оскільки ОСОБА_1, порушивши умови договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, не повідомив страховика про страховий випадок у визначені строки. Вказане право регресної вимоги перейшло від ПрАТ «СК «Лафорт» до ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» на підставі укладеного між ними договору про надання фінансових послуг факторингу від 01.07.2013.

Ураховуючи викладене, ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» просило суд стягнути ОСОБА_1 на його користь страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 2701 грн. 86 коп. та судові витрати.

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ», ПрАТ «СК «Лафорт», треті особи: ОСОБА_1, Національна компанія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг Ліквідатор Дяченко С.В., Моторне (транспортне) страхове бюро України та просила визнати недійсним договір про надання фінансових послуг факторингу від 01.07.2013, укладений між ПрАТ «СК «Лафорт» та ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ», посилаючись на те, що 14.03.2013 розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, було прийнято рішення про тимчасове зупинення дії всіх ліцензій ПрАТ «СК «Лафорт», у в зв'язку з чим на момент укладення договору про надання фінансових послуг факторингу, товариство не володіло необхідним обсягом прав для укладення такого за договору.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 01.12.2014 позов ОСОБА_2 прийнято до розгляду в одному провадженні з позовом ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ».

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23.07.2015 залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 02.12.2015 позов ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» суму страхового відшкодування в розмірі 2701 грн. 86 коп. та 243 грн. 60 коп. на відшкодування сплаченого судового збору.

У задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.04.2016 ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 02.12.2015 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В судовому засіданні апеляційного суду при новому розгляді відповідач ОСОБА_1, який також представляв інтереси ОСОБА_2 підтримав подану ними апеляційну скаргу, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні вимог первісного позову та задоволення самостійних вимог третьої особи ОСОБА_2.

Представник позивача заперечував проти доводів апеляційних скарг, просив про відхилення заявлених ними вимог.

Інші особи в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, а тому колегія суддів вважає можливим розглядати справу у їх відсутність відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ», суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 27.05.2012, право регресної вимоги ПрАТ «СК «Лафорт» до ОСОБА_1 перейшло на підставі договору про надання фінансових послуг факторингу від 01.07.2013 до ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ», тому наявні правові підстави для стягнення з ОСОБА_1 страхового відшкодування в порядку регресу.

Скасовуючи ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 02.12.2015, якою залишено без змін вказане рішення суду першої інстанції, суд касаційної інстанції вказав на те, що посилання суду на вимоги ст. ст. 33, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для стягнення страхового відшкодування в порядку регресу є передчасними та не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки обставини дорожньо-транспортної пригоди встановлені, підтверджуються матеріалами справи та не заперечуються позивачем. Також вказав на те, що суд не звернув увагу на правову позицію викладену в постанові Верховного Суду України від 16.09.2015 № 6-284цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів, та відповідно до якої сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке має базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Так апеляційний суд зазначених вище норм матеріального та процесуального права, а також вимог ст. ст. 212 - 214, 315 ЦПК України не врахував, не встановив фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та дійшов передчасного висновку про залишення в силі рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ».

Щодо судових рішень в частині вирішення позову ОСОБА_2 про захист прав споживача, визнання договору про надання фінансових послуг недійсним, то під час розгляду справи в цій частині судами не були належним чином досліджені предмет та підстава позову, а оцінка наданим доказам не відповідає вимогам ст. 212 ЦПК України.

Відмовляючи в позові ОСОБА_2, суди дійшли до висновку про те, що ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» згідно з розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг від 07.07.2011 № 421 зареєстровано як фінансова установа та має право на надання фінансових послуг факторингу. Чинне законодавство не містить обмежень щодо можливості укладення договору факторингу після припинення дії ліцензії на здійснення певних видів господарської діяльності щодо вимог, які виникли під час дії відповідної ліцензії.

Разом з тим суд не навів достатніх правових підстав вважати, що ПрАТ «СК Лафорт» при укладенні 01.07.2013 договору факторингу володів необхідним обсягом прав для укладення такого договору, зважаючи на те, що з 14.03.2013 у товаристві припинилися будь-які повноваження страховика згідно із Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Крім того, суду слід дослідити можливість укладення такого договору небанківською фінансовою установою, якою є ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» як фактор за договором факторингу.

В силу ч. 4 ст. 338 ЦПК України, висновки і мотиви з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Перевіряючи обставини справи апеляційним судом встановлено, що судами попередніх інстанцій установлено, що 13.02.2012 між ОСОБА_2 та ПрАТ «СК «Лафорт» укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за умовами якого застраховано відповідальність власника транспортного засобу «SUZUKI SWIFT», державний номерний знак НОМЕР_1.

27.05.2012 ОСОБА_1, керуючи автомобілем «SUZUKI SWIFT»державний номерний знак НОМЕР_1, по вул. Київський шлях у м. Борисполі Київської області допустив зіткнення з автомобілем «SUZUKI SX-4» державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, що призвело до пошкодження автомобілів.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22.06.2012 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

29.05.2012 ОСОБА_4 звернувся до ПрАТ «СК «Лафорт» із повідомленням про настання страхового випадку.

Відповідно до звіту про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 18.06.2012 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «SUZUKI SХ-4», державний номерний знак НОМЕР_2, складає 3242 грн. 25 коп.

18.07.2012 ОСОБА_4 звернувся до ПрАТ «СК «Лафорт» із заявою про виплату йому страхового відшкодування.

Відповідно до страхового акта від 02.10.2012 ПрАТ «СК «Лафорт» визначено розмір та порядок виплати страхового відшкодування, а 03.10.2012 сплачено страхове відшкодування у розмірі у розмірі 2701 грн. 86 коп.

01.07.2013 між ПрАТ «СК «Лафорт» та ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» укладено договір про надання фінансових послуг факторингу, за умовами якого ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» набуло право регресної вимоги і за договором обов'язкового страхування від 13.07.2012, укладеним з ОСОБА_2

Відповідно до пп. «ґ» пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у пп. 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 цього Закону.

Учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди (пп. 33.1.2, п. 33.1, ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин).

Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини дорожньо-транспортної пригоди власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. У даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Він зафіксований правоохоронними органами. Сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування. Тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке має базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року № 6-284цс15.

З урахуванням наведеного посилання суду лише на вимоги ст. ст. 33, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для стягнення страхового відшкодування в порядку регресу є недостатніми. Обставини дорожньо-транспортної пригоди встановлені, підтверджуються матеріалами справи, перевірені позивачем та не заперечуються ним. Не посилається і не доводить позивач наявність необґрунтованих виплат, які виникли внаслідок порушення відповідачем ОСОБА_1 зобов'язань, визначених Законом.

Відмовляючи в позові ОСОБА_2, суд першої інстанції дійшов до висновку, що ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» згідно з розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг від 07.07.2011 № 421 зареєстровано як фінансова установа та має право на надання фінансових послуг факторингу. Оскільки чинне законодавство не містить обмежень щодо можливості укладення договору факторингу після припинення дії ліцензії на здійснення певних видів господарської діяльності, то укладення такого договору з боку страхової компанії, після втрати неї ліцензії не суперечить його вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи договір про надання фінансових послуг факторингу був укладений між ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» та ПрАТ «СК «Лафорт» 01.07.2013.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити ньому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно з положеннями ст. ст. 1077, 1079 ЦК України за договором факторингу фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона - фактор, яким може бути банк або фінансова установа, передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другій стороні (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з ч. 5 ст. 5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання тинків фінансових послуг» фінансові установи мають право надавати послуги з факторингу з рахуванням вимог ЦК України та цього Закону. Фінансова установа, що надає послуги з факторингу може надавати послуги пов'язані з пред'явлення до сплати грошових вимог від імені постачальників товарів (послуг) або від свого імені, а також інші послуги, спрямовані на одержання коштів від боржника.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Маркс.Капітал» згідно з розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг від 07.07.2011 №421 було зареєстровано як фінансова установа та має право на надання фінансових послуг факторингу.

Що стосується іншої сторони правочину, то виходячи з положень ст. 1079 ЦК України клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності. В даному випадку клієнтом у договорі факторингу виступає страхова компанія, діяльність якої на час укладення договору не була припинена. З 14.03.2013 у товаристві припинилися будь-які повноваження страховика згідно із Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто з втратою ліцензії, втрачаються лише права страхувальника, проте права якими вона наділена, як юридична особа та суб'єкт підприємницької діяльності, припиняються лише з дати внесення відповідних даних до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб - підприємців (ст.111 ЦК України).

А отже слід погодитись з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для визнання укладеного між ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» та ПрАТ «СК «Лафорт» договору про надання фінансових послуг факторингу від 01.07.2013 недійсним.

Таким чином, доводи апеляційних скарг відповідача ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_2, які місять ідентичні доводи, є частково обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню частково.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 309 цього Кодексу порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні даних позовних вимог.

В іншій частині рішення суду відповідає обставинам справи та вимогам чинного законодавства, а тому підстав для скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 23.07.2015 в частині вирішення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРКС.КАПІТАЛ» до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРКС.КАПІТАЛ» до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу - відмовити.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: