АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/3477/16 Головуючий І інстанції Подус Г.С.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого : Міненкової Н.О.

суддів : Кругової С.С.

ОСОБА_1

за участю секретаря : Прологаєвої А.Д., Михайлюка А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2014 року ОСОБА_3М звернулась. у суд з позовом, в якому з урахуванням уточнень просить стягнути на її користь з відповідача ОСОБА_2, заподіяну внаслідок залиття квартири матеріальну шкоду в розмірі 30 082,00 (тридцять тисяч вісімдесят дві гривні, 00 копійок) грн. та моральну шкоду в розмірі 5 000 (п,ять тисяч гривень, 00 копійок), а також стягнути з відповідача судові витрати.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є співвласником та користувачем квартири № 96, що розташована на восьмому поверсі шістнадцятиповерхового будинку № 154-А по вул. Клочківській у м. Харкові на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28.09.1999 року № 48303.

28 серпня 2014 року квартиру було затоплено водою з квартири № 100, що знаходиться над квартирою позивача і належить ОСОБА_2

Зазначене підтверджується актом обстеження від 01 вересня 2014 року дільниці № 7 КП «Жилкомсервіс».

Внаслідок залиття були пошкоджені стелі, стіни та підлога в кухні, коридорі і спальній кімнаті квартири позивача, у звязку з чим вона потребує ремонту, вартість якого за висновком експертного будівельно-технічного дослідження Харківського НДІСЕ ім. Засл. проф. ОСОБА_7 № 11033 від 22.10.2014 року складає 30 082,00 грн .

Крім майнової шкоди позивачу було заподіяно також і моральну шкоду, яку вона оцінює в 5 000 грн. Вона полягає у душевних стражданнях, яких зазнав позивач у звязку із пошкодженням його майна.

Добровільно відшкодувати завдану позивачу шкоду відповідач відмовився.

Позивач ОСОБА_3 та її представник у судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_2, а також представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_8 в судовому засіданні проти позову заперечували в повному обсязі, зазначали, що затоплення квартири позивача відбулось не з вини відповідачів.

Відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_2В в судове засідання не зявились, про про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомили. Через канцелярію суду надали заяви, в яких просили розглянути справу за їх відсутності.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 березня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_9 майнову шкоду в сумі 30 082.00 грн., судові витрати в розмірі 301.00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2, звернувся з апеляційної скаргою, в якій просить рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 березня 2016 року скасувати, ухвалити нове яким відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом порушено норми процесуального та матеріального права. Не надано належної оцінки доводам відповідача, поясненням свідків які є суперечливими.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Вислухавши доповідь судді - доповідача, пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, в також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

В рішенні суду першої інстанції взагалі відсутня оцінка доказів, що свідчить про його необґрунтованість.

Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом було встановлено, що позивачу ОСОБА_3, на праві власності належить квартира АДРЕСА_1. Відповідач ОСОБА_2 є власником квартири № 100, яка розташована над квартирою позивача.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того, що 28 серпня 2014 року з вини ОСОБА_2В, який є власником квартири № 100, розташованої поверхом вище за вищевказаною адресою, було залито квартиру позивача. Як на підставу, яка підтверджує факт залиття квартири суд послався на акт обстеження від 01.09.2014 року № 31, який був складений комісією у складі інженера дільниці № 7 КП «Жилкомсервіс» - ОСОБА_10, та майстра дільниці ОСОБА_11, відповідно до якого залиття квартири № 96 відбулось з вище розташованої квартири № 100 даного житлового будинку, власником якої є відповідач ОСОБА_2, на лист КП «ХАРКІВВОДОКАНАЛ» від 07.04.2015 року № Р-1118/1-15.21-05, в якому вказано що 28.08.2014 року відбулося залиття квартири № 96 в результаті халатного відношення до сантехнічних приладів мешканця квартири № 100.

Відповідно до висновку експертного будівельно-технічного дослідження від 22.10.2014 року № 11033, складеного судовим експертом ХНДІСЕ ім. Засл. проф. ОСОБА_7 ОСОБА_12, який подано до суду разом з позовною заявою: вартість ремонтно-будівельних робіт, необхідних для усунення наслідків після залиття 28.08.2014 року сусідами становить 30 082,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що залиття відбулося 28.08.2014 року. Акт обстеження №-31 було складено 01.09.2014 року членами комісії інженером дільниці №-7КП «Жилкомсервіс» та майстра дільниці №-7 КП «Жилкомсервіс».

В акті зазначено, що було проведено дослідження квартири №-96, власником якої є позивачка та встановили, що залив відбувся з квартири №-100, власником якої є ОСОБА_13

З акту не вбачається чи була присутня в квартирі власниця квартири та чи запрошувався для складання акту володілець квартири №-100.

Не зазначено в акті причини залиття квартири позивачки.

Відповідно до листа Міністерства з питань житлово комунального господарства України № 12/211-1975 від 29.12.2009 року, а також Наказу Державного Комітету України з питань житлово комунального господарства №-76 від 17.05. 2005 року «Про затвердження Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій» присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку сторони яка винна у залитті є обовязковою. Обовязковою є зазначення в акті причин залиття квартири.

Враховуючи те, що при складанні акту були допущенні порушення і він не відображає дійсні обставини справи, вважати його достовірним доказом не можна. У даному випадку суд повинен бути дати оцінку іншим доказам, які зібрані по справі.

ОСОБА_13 зазначав, про те, що актом було встановлено його вину йому стало відомо в листопаді, у зв,язку з чим 16.11.2014 року він звернувся з заявою до директора КП «Жилкомсервіс» та просив дати розяснення щодо складання акту про залиття . Зазначав, що акт було складено без його участі, у ньому не зазначені причини залиття квартири. Володільці квартири №-96 жодного разу до нього не зверталися як в момент залиття так і пізніше.

Між тим, в позовній заяві позивачка зазначає, що відповідач відмовився відшкодувати їй шкоду.

Згідно з відповіддю КП «Жилкомсервіс» акт від 01.09 2014 року акт від 01.09.2014 року не повністю відображає інформацію щодо факту залиття квартири, у звязку з чим з робітниками, які його складали проведена розяснювальна робота.

Зазначена відповідь підтвердила недосконалість зазначеного акту.

З експертного дослідження від 22.10.2014 року № 11033вбачається, що огляд квартири проводився 10.10.2014 року у присутності ОСОБА_3 Дослідження проводилось на підставі документів наданих позивачкою, а саме: правовстановлюючих документів на квартиру та акту обстеження про залиття квартири від 01.09.2014 року.

Досліджувались приміщення, які зазначені в акті та вказано, що в кімнаті встановлена деформація паркету 3,0 кв.м., у ванній кімнаті сліди заливу на стіні та на стелі, в коридорі сліди заливу на стелі 0,5 кв.м. і на стіні 1,0кв.м.

В акті також зазначено, що перегородка між кухнею та коридором знесена таким чином, що кухня і коридор утворили одне приміщення, яке має однотипне оздоблення стелі та стін.

За рахунок перепланування утворились два приміщення: кухні, пл. 12,1 кв.м. і передпокій, пл. 7 кв.м.

Поверхня шпалер в кухні має сліди залиття у вигляді поодиноких плям та відставання шпалер від основи.

У ванній кімнаті поверхня шпалер має сліди залиття у вигляді поодиноких плям та відставання шпалер від основи. На стіні (праворуч від входу) облицювання має ушкодження у вигляді вимивання розчину зі швів та з під плитки («бухтіння» при простукуванні).

Судом першої інстанції були допитані свідки, належна оцінка поясненням яких судом не надана.

Між тим, свідок ОСОБА_14Ф.(квартира 92) пояснювала, що про залиття квартири їй зателефонував товариш, вони з чоловіком приїхали і піднялися на восьмий поверх, але квартира 96 була закрита. Сусідка з кв. 95 повідомила, що Богдан з квартири 96 вже їде. Вони піднялися в кв. 100, їм відкрив відповідач і запросив до квартири. У квартирі підлога, доріжки та килимки були сухі. Коли приїхав онук власниці квартири 96 і відкрив квартиру вони побачили, що вода була в коридорі, ванній кімнаті, кухні.

Свідок ОСОБА_15 сусідка з квартири 95 пояснювала, що в кватиру 100 піднімалися сусіди з квартири № 92, яку також було залито. Коли вона зайшла в квартиру 96 то побачила, що вода була у ванній кімнаті, у кухні та коридорі, також зазначила що ванна у ванній кімнаті була переповнена. Коли прийшов онук позивачки і відкрив двері квартири №-96 уся вода яка зібралася, хлинула у тамбур. У ванній кімнаті плафони упали від ваги накопиченої на стелі води.

Свідок ОСОБА_16А.( квартира №-92, 7 поверх) пояснив, що йому зателефонував товариш, який проживав у його квартирі. Коли вони приїхали товариш повідомив, що залиття відбувається з квартири №-96. Консьержка сказала, що залиті квартири по четвертий поверх включно та повідомила, що Богдан з квартири 96 забув закрити душеву лійку. Вони в цей день піднімалися в квартиру 100 та заходили до квартири і ніяких наслідків залиття квартири не бачили. Підлога в квартирі була суха. Між тим вода продовжувала поступати і вони упевнилися у тому, що залиття відбувається з восьмого поверху. Свідок пояснював, що коли він зайшов в квартиру № 92 вода в квартирі була по щиколотку і на його думку лилася безперервно протягом 5-6 годин.

Усі свідки підтвердили, що залиття мало місце у ванній кімнаті, коридорі та кухні. Між тим, в акті зазначені кімната, ванна та коридор (а.с.8).

Враховуючи характер наслідків залиття квартири позивачки та оцінюючи пояснення свідків судова колегія приходить до висновку, що відповідачем доведена відсутність вини у заподіянні шкоди. Так судом було встановлено, що в результаті залиття вода потрапила у квартири, що знаходяться на сьомому, шостому та пятому поверхах. Обєм води якою були залиті квартири нижчих етажів був значним.

Відповідачем в суд першої інстанції надані квитанції про оплату комунальних послуг, у тому числі за холодну і гарячу воду, з яких вбачається, що норма споживання води за серпень 2014 року по квартирі №-100 не збільшилась. Та наданий розрахунок площі залитої квартири ( а.с. 124-126,177).

Свідки підтвердили, що після того як аварійна бригада поїхала вони зразу ж включили водопостачання.

В акту КП «Харківводоканал», який було складено 07.04.2015 року (через сім місяців після залиття) зазначено, що 28.08. 2014 року за адресою: вул., Клочківська, 154 а кв. 96 відбулося халатне залиття квартирою №-100 квартири № 96. На час складання акту трубопровід холодного водозабезпечення знаходився у технічно належному стані, стояк холодної води не протікає, стояк замінений на екопластикові труби. (а.с.56). Але із зазначеного акту не вбачається на підставі яких фактів зроблений висновок про халатне залиття квартири відповідачем і що у даному випадку малося на увазі. А тому вважати зазначений акт належним доказом не можна.

Усе вищезазначене свідчить про те, що відповідачем спростовані докази, які були надані позивачкою на обґрунтування своїх позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судова колегія вважає, що позивачем не було надано належні і допустимі докази щодо заподіяння шкоди саме відповідачем.

Керуючись ст.ст. 301, 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, ст. 313, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 березня 2016 року скасувати.

Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог.

Рішення набирає законної сили після його проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий - Н.О. Міненкова

Судді - Т.П. Зазулинська

ОСОБА_17