_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/1588/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2016 року Київський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Реви С.В.,

при секретарі Месропянцевій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення, встановлення порядку користування житловим приміщенням та зобов'язання не чинити перешкод у користуванні ним, суд, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, який було уточнено заявою від 16.03.2016 року, та просить суд прийняти рішення про вселення її ОСОБА_1, та її неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в квартиру АДРЕСА_1. Крім того, позивач просить суд встановити порядок користування зазначеною квартирою, закріпивши за ОСОБА_1 та неповнолітніми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 право користування двома кімнатами та зобов'язати відповідача ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 та її неповнолітнім дітям перешкод у користуванні виділеними їй кімнатами і підсобними приміщеннями в квартирі АДРЕСА_1.

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивувала тим, що вона, ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_1) зареєстрована и мешкала в квартирі АДРЕСА_1 з 28.02.2002 року. Дана квартира не приватизована, складається з трьох жилих кімнат. У даної квартирі разом з нею мешкали: ії батьки ОСОБА_7, який помер у 2008 році та матір ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, а також ії сестра ОСОБА_2 та донька сестри ОСОБА_9 (2008 року народження). ОСОБА_1 має реєстрацію у паспорті за цім місцем проживання. Власником особового рахунку на квартиру був батько ОСОБА_7. До цього часу він також зазначений як основний наймач квартири.

У 2003 році ОСОБА_1 вийшла заміж за ОСОБА_10 (свідоцтво про одруження НОМЕР_1 від 22 березня 2003 року)

Від шлюбу народився син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 (свідоцтво про народження НОМЕР_2).

14.08.2014р. рішенням Київського районного суду м. Одеси шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 був розірваний ( рішення від 14 серпня 2014 р. справа № 520/4941/14ц). Після розірвання ОСОБА_1 повернулась в квартиру АДРЕСА_2. Однак, через постійні сварки з сестрою ОСОБА_2, ОСОБА_1 змушена була виїхати з квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_1 мати сторін ОСОБА_8 померла. Після смерті матері, ОСОБА_2І більш не стала впускати ОСОБА_1 з сином в квартиру, забрала свідоцтва про смерть батьків та усі документи на квартиру, змінила замки, не надає ключі від вхідних дверей до квартири. ОСОБА_2І створила для ОСОБА_1 перешкоди в користуванні жилим приміщенням. Вищезгадане і стало основою для звернення до суду з цим позовом.

16.09.2015 року до суду надійшло заперечення на позовну заяву від ОСОБА_2, яким відповідач просить суд в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі. Заявлені вимоги мотивовані тим, що позивач з 2003 року переїхала на постійне місце проживання до свого чоловіка. За даною адресою з того часу не проживала, участі в утриманні даного житла, оплаті комунальних послуг та проведенні поточного ремонту - не приймала. Крім того, відповідач заперечує факту перешкоджання ОСОБА_1 користуватись квартирою.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_11 позов підтримала в повному об'ємі, вказував на те, що незаконні дії відповідача порушують конституційне право позивача на житло.

Представник відповідача ОСОБА_12 та відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні в задоволенні позову просила відмовити з підстав, викладений в запереченнях на позовну заяву.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково по наступних підставах.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 з 28.02.2002 року. Квартира має три кімнати загальною площею 63,94 кв.м., не приватизована.

У 2003 році ОСОБА_1 вийшла заміж за ОСОБА_10 (свідоцтво про одруження НОМЕР_1 від 22 березня 2003 року).

Від шлюбу народився син - ОСОБА_5.

14.08.2014р. рішенням Київського районного суду м. Одеси шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 був розірваний (рішення від 14 серпня 2014 р. справа № 520/4941/14ц).

На даний час ОСОБА_1 має двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 (свідоцтво про народження НОМЕР_2) та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження НОМЕР_3).

Відповідно довідки про реєстрацію місця проживання особи неповнолітня ОСОБА_4 зареєстрована з 31 травня 2016 року за адресою: АДРЕСА_1.

16.09.2015 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_13 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Однак, позивач надав суду заяву про залишення позову без розгляду. Ухвалою суду від 09.08.2016 року залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_13 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Таким чином, ОСОБА_1 не визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 та її двох неповнолітніх дітей слід вселити в квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Положеннями ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Встановити порядок користування зазначеною квартирою суд не має можливості, оскільки позивачем не було надано ніяких даних щодо площі квартири, кількості кімнат, суду не надано копію або оригінал технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1. Таким чином, суд вважає, що інші позовні вимоги не підлягаю задоволенню.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону або за рішенням суду.

Статтею 9 ЖК України встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законодавством.

За змістом ч. 1, 2 ст.64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Крім того, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ч. 2 ст. 65 ЖК України).

Керуючись ст.ст. 3, 15, 60, 208, 209 ЦПК України, на підставі ст.ст. 64, 65, 71 ЖК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення, встановлення порядку користування житловим приміщенням та зобов'язання не чинити перешкод у користуванні ним - задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8 та неповнолітню ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в квартиру АДРЕСА_1.

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду міста Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Рева С. В.