Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/85/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Баранський Д. М.
Доповідач Єгорова С. М.
УХВАЛА

Іменем України

12.01.2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Єгорової С.М.

суддів: Карпенка О.Л., Письменного О.А.

із секретарем Кравченко Я.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Долинські об'єднані мережі» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за надані послуги з теплопостачання, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 23 жовтня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Долинські об'єднані мережі» (далі: ТОВ «ДОМ») звернулось до суду з цим позовом, посилаючись на те, що надає послуги з теплопостачання багатоповерхових житлових будинків у м. Долинська Долинського району Кіровоградської області, в тому числі до квартири відповідачів. В обґрунтування позову зазначалось, що квартира відповідачів в опалювальний сезон забезпечувалася тепловою енергією, яку надавало ТОВ «ДОМ», нарахування вартості проводилось за встановленими тарифами, проте послуги ними не оплачувались, внаслідок чого утаном на 1 травня 2014 року творився борг в сумі 17056,02 грн., який підлягає відшкодуванню з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних. Ухвалою Долинського районного суду Кіровоградської області від 26 серпня 2014 року у цивільній справі № 388/920/14-ц за заявою ТОВ «ДОМ» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про видачу судового наказу, було скасовано судовий наказ. З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог ТОВ «ДОМ» просило стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 17056,02 грн . - заборгованості за послуги з централізованого теплопостачання за період грудень 2007 р. - квітень 2014 року, 14874,27 грн. - інфляційних втрат та 2149,92 грн. - 3 % річних.

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 23 жовтня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ДОМ» заборгованість за надані послуги з теплопостачання за період з квітня 2011 по квітень 2014 року в розмірі 8233,71 грн., 5927,19 грн. інфляційних втрат, 632,59 грн. три проценти річних, 147,93 грн сплаченого судового збору, а всього 14941,42 грн.; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ДОМ» заборгованість за надані послуги з теплопостачання за період квітень 2011 року в розмірі 70,80 грн, 50,61 грн інфляційних втрат, 9,10 грн три проценти річних, 1,30 грн сплаченого судового збору, а всього 131,80 грн. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування судового рішення з підстав неправильного застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову. Зазначає, що судом неповно з'ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи. Не було взято до уваги, що з 2006 року його квартира від"єднана від мережі централізованого опалення, і ним використовується електрична енергія для обігріву житла за допомогою елекричних конвекторів, на встановлення яких не потрібно дозволу. На його думку позов є безпідставним, оскільки між сторонами не було укладено договору про надання послуг і відсутні підстави для нарахування заборгованості.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, до суду двічі не з"явились, докази щодо поважних причин їх неявки на час розгляду справи не надали, що відповідно до ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, пояснення представника ТОВ «ДОМ», яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

При виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Кодексу.

Вирішуючи зазначені категорії справ, суди згідно Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 року повинні встановити чи існували між виконавцем послуг та їх споживачем договірні (фактичні договірні) відносини щодо надання послуг з централізованого теплопостачання; з'ясувати чи дійсно зазначені послуги були отримані споживачем; якщо мало місце відключення від системи централізованого опалення, перевірити правомірність такого відключення.

Судом встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Долинської міської ради Кіровоградської області від 19 вересня 2007 року № 306 ТОВ «ДОМ» визначено виконавцем послуг з теплопостачання у м. Долинській Долинського району Кіровоградської області (а. с. 9).

Відповідач у справі ОСОБА_2 є володільцем житла за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_3, який є пасинком ОСОБА_2, був зареєстрований у даній квартирі прочинаючи з 5 вересня 2008 року по 8 вересня 2011 року, тобто мав право користування цим житлом (а. с. 52).

Позивач ТОВ «ДОМ» забезпечувало теплопостачанням мешканців будинку АДРЕСА_1 (а. с. 135).

Рішенням виконавчого комітету Долинської міської ради Кіровоградської області № 380 від 27 листопада 2007 року затверджено для ТОВ «ДОМ» тимчасові тарифи на послуги теплопостачання, зокрема для населення - 4,47 грн за 1 м кв. на місяць опалювального сезону при умові 30 календарних днів у місці, 4,62 грн за 1 м кв. при умові 31 день, 4,17 грн за 1 м кв. при умові 28 днів (а. с. 14).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Долинської міської ради Кіровоградської області № 132 від 21 травня 2008 року затверджено для ТОВ «ДОМ» тарифи на послуги з теплопостачання з урахуванням податку на додану вартість, зокрема для населення 4,95 грн за 1 м кв. (а. с. 13).

За змістом рішення виконавчого комітету Долинської міської ради Кіровоградської області № 1 від 5 січня 2009 року встановлено для ТОВ «ДОМ» тарифи на послуги з теплопостачання з урахуванням податку на додану вартість з розрахунку 30,5 календарних днів у місяці в розмірі, зокрема для населення 6,60 грн за 1 м кв. на місяць протягом опалюваного сезону (а. с. 12).

Рішенням виконавчого комітету Долинської міської ради Кіровоградської області № 225 від 17 грудня 2010 року встановлено для ТОВ «ДОМ» тарифи на послуги з теплопостачання з урахуванням податку на додану вартість з розрахунку 30,5 календарних днів у місяці в розмірі, зокрема для населення 7,79 грн за 1 м кв. протягом опалюваного періоду (а. с. 11).

Згідно рішення виконавчого комітету Долинської міської ради Кіровоградської області № 287 від 22 грудня 2010 року внесено зміни до рішення виконавчого комітету цієї ради від 17 листопада 2010 року № 225, зокрема у п. 1 замість цифр 7,79 грн за 1 м кв. читати 7,30 за 1 м кв. опалювальної площі на місяць (а. с. 10).

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 станом на 1 травня 2014 року допустили заборгованість за надані послуги, що підтверджується випискою з рахунку (а. с. 18).

Разом із тим, суд не погодився з доводами позивача ТОВ «ДОМ» про обов'язок відповідача ОСОБА_3 сплачувати за надані послуги з теплопостачання за період з грудня 2007 року по квітень 2014 року, позаяк ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, досяг повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2, тому з цієї дати має нести обов'язок зі сплати житлово-комунальних послуг разом із власником житла, за період свого користування квартирою до 8 вересня 2011 року (а. с. 52).

З матеріалів справи убачається, що між сторонами склалися договірні відносини, відповідачами у добровільному порядку не здійснювалась оплата за централізоване опалення, що підтверджується довідкою про розміри платежів за послуги, та відкриттям особового рахунку (а.с.18).

Свобода договору, закріплена у ст. ст. 6, 627 ЦК України, яка полягає у праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, при виборі контрагентів та при погодженні умов договору, не є безмежною.

У тих випадках, коли актом цивільного законодавства передбачена обов'язковість положень цього акту для сторін договору, сторонни не вправі відступити від їх положень (ч. 3 ст. 6 ЦК України). Так, ст. ст. 19, 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачають обов'язок споживача житлово-комунальних послуг укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору.

Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та ст. ст. 19, 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

У разі такої відмови, виходячи з положень ст. ст. 3,6,12 - 15, 20, 630, 640, 642, 643 ЦК України виконавець послуг вправі звернутись до суду за захистом свого права, яке підлягає захисту судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 6 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії.

Така правова позиція. висловлена в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 10.10.2012 року (справа № 6-110цс12)

Належна відповідачам квартира знаходиться у багатоповерховому будинку, обладнаному системою централізованого опалення, послуги з теплопостачання надає позивач.

Згідно ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" позивач надає послуги, що за своїм функціональним призначенням є комунальними послугами, а саме - надання послуг з централізованого опалення та теплого водопостачання. Відповідно до п. 14.1 типового Договору про надання послуг з теплопостачання відповідачі зобов'язані своєчасно проводити оплату за надані послуги з теплопостачання.

За умовами п.3 та п.5 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та п. 7 "Правил користування приміщенням житлових будинків і прибудинковими територіями" в редакції, затвердженій постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24.01.2006 року - власник, наймач (орендар) квартири зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до Типового договору, оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Колегія суддів вважає доведеним факт, що між сторонами у справі, як між виконавцем послуг та їх споживачем, існують договірні (фактичні договірні) відносини щодо надання послуг з централізованого теплопостачання на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії.

Взаємні права та зобов'язання сторін врегульовані Законом України "Про житлово-комунальні послуги", Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та Типовим договором про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України 630 від 21.07.2005 року, і відсутність письмового договору не свідчить про відсутність між сторонами договірних правовідносин.

Відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживачі житлово-комунальних послуг повинні дотримуватись вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг.

Відключення споживача від мереж централізованого опалення має проводитися відповідно до Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України 22.11.2005 року № 4. Цей Порядок визначає процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води (далі - ЦО і ГВП) житлового будинку при відмові споживачів від послуг ЦО і ГВП. Дія цього Порядку не поширюється на власників, наймачів (орендарів) окремих приміщень, які були відокремлені від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання та користуються автономним теплопостачанням до набрання чинності цим Порядком.

Згідно вказаного Порядку, для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг ЦО і ГВП орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу міжвідомчу комісію для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП, призначає голову та затверджує її склад.

Порядком визначено склад постійно діючої міжвідомчої комісії з розгляду питань пов'язаних з відключенням споживачів від мереж ЦО і ГВП.

Відповідачами не надано доказів щодо дотримання Порядку відключення квартири від системи централізованого опалення.

Відповідно до пунктів 24-26 зазначених Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.05 року № 630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

За таких обставин встановлення безпосередньо у будинках, багатоквартирних будинках або квартирах громадян автономного чи індивідуального опалення не є припиненням (розірванням, зміною) договору (договорів) про централізоване теплопостачання, тому що для такого припинення, розірвання (зміни) заінтересована сторона зобов'язана вчинити передбачені договором чи/або законом дії.

Оскільки взаємовідносини виконавця послуг та споживачів послуг з централізованого теплопостачання регулюються законом і договором, відключення споживача від мереж централізованого водопостачання без оформлення відповідних документів ще не є відмовою від одержання названих послуг. Тобто, оскільки послуга надається централізовано шляхом постачання теплової енергії до мереж, відключення окремих споживачів від мереж централізованого водопостачання без оформлення обов'язкових документів, які не надають право на таке відключення (від'єднання), саме по собі ще не є підставою для постачальника послуг не надавати такому споживачеві рахунки для оплати послуг.

Факт надання послуг з теплопостачання позивачем та отримання зазначених послуг відповідачами доведено в суді першої інстанції.

Самовільне відключення квартири відповідача від системи централізованого опалення не є підставою для припинення нарахування оплати за теплопостачання. Статтями 20 та 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначені права та обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, відповідно до яких споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов'язком виконавця є надання таких послуг вчасно та відповідної якості.

Відповідно до підпункту 2 пункту "а" статті 28 Закону України "Про місцеве самоврядування" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів щодо оплати побутових, комунальних, транспортних та інших послуг, які надаються підприємствами та організаціями комунальної власності відповідних територіальних громад; погодження в установленому порядку цих питань з підприємствами, установами та організаціями, які не належать до комунальної власності.

Згідно зі статтею 614 ЦК України особа звільняється від відповідальності за невиконання зобов'язання лише у тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні такого зобов'язання.

Що узгоджується з правовою позицією, викладеною в Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 27 березня 2013 року (справа № 6-6ц13)

Заперечуючи проти вимог позивача про стягнення заборгованості по оплаті послуг з теплопостачання, відповідачі також посилались на сплив позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Враховуючи те, що позивач звернувся в суд з позовом поза межами строку позовної давності, суд відмовив у задоволенні вимог ТОВ «ДОМ» про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з грудня 2007 року по 7 травня 2011 року.

Задовольняючи вимоги ТОВ «ДОМ» про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з теплопостачання за період, починаючи з 7 травня 2011 року, суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку, що підлягає стягненню заборгованість ОСОБА_2 за послуги з теплопостачання за період з квітня 2011 року по квітень 2014 року становить 8233,71 грн, а також нарахованих за кожен платіж окремо з моменту виникнення обов'язку його сплати 5927,19 грн інфляційних втрат та 632,59 грн 3 % річних, а ОСОБА_3, який мав право користування житлом з ІНФОРМАЦІЯ_2 до 8 вересня 2011 року, відповідно зобов"язаний разом із ОСОБА_2 сплатити житлово-комунальні послуги за квітень 2011 року (опалювальний сезон), що становить 70,80 грн (141,61/2=70,80), а також нарахованих на цю суму 50,61 грн інфляційних втрат та 9,10 грн 3 % річних.

Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов'язання.

За частиною другою вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів н встановлений договором або законом.

Аналіз частини другої статті 625 ЦК України дає підстави для висновку, що відповідальність за порушення грошового зобов'язання, встановлена статтею 625 ЦК України, передбачає насамперед наявність договірних правовідносин, тобто положення зазначеної статті поширюються на порушення грошового зобов'язання.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідачі зобов'язані здійснювати своєчасну оплату за надані позивачем послуги теплової енергії, однак свого обов'язку не виконували, внаслідок чого утворилася заборгованість перед ТОВ «ДОМ», яка в межах строку позовної давності підлягає стягненню разом з компенсацією втрат від інфляції та трьома процентами річних.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Відповідно до пунктів 25, 26, 30 пункту 3 Правил № 630 відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг позивачем. Таким чином ТОВ «ДОМ» виконало свої зобов'язання щодо надання послуг централізованого опалення, а відповідачі зобов'язані оплатити надані послуги.

У разі наміру споживача припинити надання послуг з централізованого теплопостачання, останній не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мереж теплопостачання.

Отже, самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання.

Такі ж правові висновки щодо застосування зазначених норм права викладені Верховним Судом України в постанові від 11 листопада 2015 року у справі за № 6-1192 цс15, що відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обо"язковими для суду.

Судом першої інстанції відповідно до ст.ст. 212-214 ЦПК України, повно, всебічно досліджено обставини у справі, належно оцінено надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та обгрунтовано висновок про необхідність стягнення з відповідачів боргу за комунальні послуги.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційних скарг і залишення рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 23 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: