Справа № 452/3015/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"13" грудня 2016 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого - судді Кравціва В.І.,

з участю секретаря Добрянського І.І.,

заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті,

встановив:

ОСОБА_1 подала до суду заяву про встановлення факту смерті її колишнього чоловіка ОСОБА_2.

У обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 посилалася на те, що 1 травня 2016 року на тимчасово окупованій території у м. Донецьку від ракової інтоксикації у віці 52 роки помер її колишній чоловік ОСОБА_2 і на підставі лікарського свідоцтва Куйбишевським відділом ЗАГС м. Донецька було видане свідоцтво про смерть, однак у територіальному поділі України відсутня територіальна одиниця Донецька Народна Республіка, тому начальник Самбірського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області (далі Самбірський РВ ДРАЦС) відмовив їй, заявнику, у видачі свідоцтва про смерть, оскільки представлене на реєстрацію медичне свідоцтво про смерть видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Встановлення факту смерті ОСОБА_2 необхідне для оформлення неповнолітній дочці пенсії по втраті годувальника, за призначенням якої вона, заявник, звернулася до управління соціального захисту населення Самбірської райдержадміністрації, однак, їй було відмовлено, так як державними установами України не визнаються документи, видані органами ДНР, вони вважаються недійсними і не створюють правових наслідків.

Під час судового розгляду ОСОБА_1 у підтримання заяви посилалася на викладені в ній обставини.

Представник заінтересованої особи - Самбірського РВ ДРАЦС, котрий був належним чином повідомлений, у судове засідання не зявився, від заінтересованої особи надійшла заява про розгляд справи за відсутності її представника.

Вислухавши пояснення заявника, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення заяви з таких підстав.

Згідно п. 8) ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного факту смерті.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз»яснино, що заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобовязаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Згідно абзацу другого п. 18 вказаної Постанови рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Із паспорта громадянина України та свідоцтва про розірвання шлюбу вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 8).

Із свідоцтва про народження відомо, що вони є батьками ОСОБА_3, котра народилася 13 листопада 2006 року у м. Донецьку ( а.с. 7).

Із довідок від 15 вересня 2016 року видно, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, взято на облік внутрішньо переміщених осіб із зареєстрованого місця проживання ІНФОРМАЦІЯ_3, фактичне місце перебування яких на даний час с. Задністря, вул. Поповича, Самбірського району Львівської області ( а.с. 9, 10)

Із відмови начальника Самбірського РВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Львівській області вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у реєстрації смерті її колишнього чоловіка ОСОБА_2 на тій підставі, що предявлена ксерокопія бланку ДНР № 046643 від 5 листопада 2016 року не є підставою для реєстрації смерті (а.с. 6).

Із лікарського свідоцтва про смерть № 75, виданого 3 травня 2016 року виданого міською клінічною лікарнею № 21 м. Донецька, Куйбишевського району Донецької Народної Республіки, вбачається, що 1 травня 2016 року у віці 52 роки від ракової інтоксикації помер ОСОБА_2 ( а.с. 5)

Отже, наведеними доказами достовірно встановлено, що 1 травня 2016 року у м. Донецькі помер ОСОБА_2

Однак, свідоцтво про смерть ОСОБА_2 не створює правових наслідків, оскільки воно видане та завірене відбитком печатки органів реєстрації актів цивільного стану невизнаної Донецької народної республіки.

Ураховуючи наведене, а також те, що чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту смерті ОСОБА_4, встановлення даного факту має юридичне значення, оскільки дає підстави для призначення пенсії у звязку з втратою годувальника.

Керуючись ст. ст. 209, 212, 213, 215, 256, 2571, 259 ЦПК України, суд

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, котрий помер 1 травня 2016 року внаслідок ракової інтоксикації у хоспісному відділенні міської клінічної лікарні № 21 м. Донецька, вул. «11-та Олександрівка», 8, Україна.

Рішення суду підлягає негайному виконанню та набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, та може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції, який ухвалив рішення, протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя