Справа № 524/7171/16-ц
Провадження №2/524/2440/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2016 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді Нестеренка С.Г.

при секретарі Бельченко Н.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року до суду звернулося ПАТ КБ «Приватбанк» з вказаним позовом, в якому зазначав, що між банком та ОСОБА_3 23 листопада 2007 року було укладено кредитний договір № PLOXR823050088, згідно якого позивач надав кредит відповідачеві в розмірі 3462,80 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 12,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом строком до 23 листопада 2010 року.

Відповідно до умов договору відповідач взяв на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами у встановлені строки, але взятих на себе зобов'язань не виконав.

Після смерті 04 серпня 2014 року ОСОБА_3 спадщину прийняли ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Позивач просив стягнути з відповідачів борг на загальну суму 8707,09 грн., який виник станом на 04 серпня 2014 року та у повернення сплачені судові витрати.

У судове засідання представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» не прибув, просив розглянути справу за його відсутності, на задоволенні позову наполягав, про що надав письмову заяву.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з позовом не погодилися, вважаючи його безпідставним. Просили застосувати наслідки спливу строку позовної давності.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.

Згідно ст.ст. 1049, 1050 Цивільного Кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк і в порядку, встановленому договором.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У ст. 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін.

Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

У відповідності до ст. 536 цього Кодексу, за користування чужими коштами, боржник зобов'язується виплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 625 цього Кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також не звільняється від відповідальності за неможливість виконання їм грошового зобов'язання, якщо інший розмір відсотків не установлений договором.

Статтею 553 ЦК України визначено, що поручитель поручається перед кредитором

боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає за порушення зобов'язання боржником.

Згідно ст. 525 цього Кодексу одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно ст. 526 цього Кодексу зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного

законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом достовірно встановлено, що між позивачем та ОСОБА_3 23 листопада 2007 року було укладено кредитний договір № PLOXR823050088, шляхом подання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанк. Відповідач була ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг у Приватбанк. Згідно якого позивач надав кредит ОСОБА_3 в розмірі 3462,80 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 12,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом строком до 23 листопада 2010 року.

Згідно договору позивач відкрив відповідачеві картковий рахунок та видано кредитну картку.

Фактично між сторонами виникли кредитні зобовязання і були визначені всі істотні умови, зокрема: предмет зобовязання, строки дії, права, обовязки та відповідальність сторін, а також визначено строк позовної давності.

Строк дії кредитного договору не продовжувався. Платіжна кредитна картка не перевидавалася.

Після смерті 04 серпня 2014 року ОСОБА_3 спадщину прийняли ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Позивачем нараховано відповідачам борг по кредитним коштам, який станом на 04 серпня 2014 року становить 8707,09 грн., з них: - заборгованість за кредитом 1990,27 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 112,70 грн.; - заборгованість з комісії 519,42 грн.; - заборгованість з пені 6084,70 грн.

Вказана сума заборгованості станом на день розгляду справи відповідачами банку не сплачена.

Спір щодо розмірів обчислення сум заборгованості між сторонами наявний.

Суд, перевіривши наведені і встановлені обставини, приходить до висновку, що позивач, який не ставив позовною вимогою поновлення чи продовження строку позовної давності, пропустив без поважних причин строк у три роки позовної давності, встановлений ст.. 257 ЦК України, оскільки позивач звернувся з позовом тільки у вересні 2016 року, а строк дії договору було визначено по 23 листопада 2016 року. Строк позовної давності у який позивач мав звернутися з позовом закінчився 23 листопада 2013 року. Окремі письмові договори між позивачем та ОСОБА_3, та/або відповідачами про поновлення чи продовження строку дії кредитного договору та поновлення, продовження чи встановлення іншого строку позовної давності, ніж загальний три роки, не укладалися.

За таких обставин, суд вважає, що позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 256, 257, 267, 525, 526, 536, 553-559, 625,626, 1046-1052, 1054 ЦК України, ст.ст. 14, 57 -59, 208, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Відмовити ПАТ КБ «Приватбанк» у задоволенні позову до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного Суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука упродовж десяти днів з дня проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи Апеляційним судом, якщо рішення не скасовано.

Повне рішення виготовлено 19 грудня 2016 року.

Суддя: