Провадження №2/263/1823/2016
Справа 263/6983/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2016 року місто Маріуполь

Жовтневий райсуд м. Маріуполя під головуванням судді Ікорської Є.С. при секретарі Турчиній Н.К., за участю прокурора Брущенко І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради до ОСОБА_1, третя особа Комунальний заклад «Міський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області» про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Центральна районна адміністрація Маріупольської міської ради звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить позбавити відповідачку батьківських прав щодо її малолітніх дітей ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, посилаючись на те, що відповідачка позбавлена батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_5 та влаштовано до державного закладу на повне державне забезпечення, малолітнього ОСОБА_2 відібрано без позбавлення батьківських прав та влаштовано до державного закладу на повне державне забезпечення, малолітнім ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 надано статус позбавлених батьківського піклування. За п'ять років перебування дітей у закладі з 29.03.2010 р. фактично відвідувала дітей 4 рази на рік, аліменти на утримання дітей не сплачує та має заборгованість у розмірі 27 114, 92 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі.

Представники третьої особи наполягали на задоволенні позовних вимог.

Відповідачка у судовому засіданні заперечувала проти позову, зазначивши, що вона любить своїх дітей, намагається створити їм необхідні умови життя, але вільного часу відвідувати дітей не має, оскільки працює. Її зарплатня є малою для забезпечення дітей.

Прокурор вважала за доцільне задовольнити позовні вимоги.

Суд, вислухавши сторони, висновок прокурора, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, вважає можливим задовольнити вимоги позивача, виходячи з наступних підстав.

Згідно зі свідоцтвом про народження від 30.08.2010 р. серії НОМЕР_1 матір'ю ОСОБА_2 зазначена ОСОБА_1 (а.с.9).

Згідно зі свідоцтвом про народження від 13.04.2011 р. серії НОМЕР_2 матір'ю ОСОБА_4 зазначена ОСОБА_1 (а.с.12).

Згідно зі свідоцтвом про народження від 22.04.2011 р. серії НОМЕР_3 матір'ю ОСОБА_3 зазначена ОСОБА_1 (а.с.14).

Згідно з рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 19.12.2006р. ОСОБА_1 була позбавлена батьківських прав стосовно малолітнього ОСОБА_5 та з неї стягнуто аліменти на його утримання.

Рішенням колегії Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради від 24.01.2007р. №14/3 малолітнього ОСОБА_5 влаштовано до державного закладу на повне державне забезпечення (а.с.7).

Згідно з довідкою від 14.03.2011р. №04/69, виданою Шахтарським дитячим будинком-інтернатом ОСОБА_5 з 27.10.2008р. перебував на державному забезпеченні зазначеного будинку-інтернаті, грошові кошти у вигляді аліментів на утримання дитини не надходили (а.с.8).

Згідно з довідкою від 17.02.2016 р. №87, виданою Дружківським дитячим будинком-інтернатом ОСОБА_5 з 03.08.2014р. перебуває на державному забезпеченні зазначеного будинку-інтернату, грошові кошти у вигляді аліментів не виплачуються (а.с.8).

Згідно з витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ст. 135 СК України, вбачається, що у актовому записі №475 батьком ОСОБА_2 зазначений ОСОБА_6 (а.с.10).

Згідно з витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян пр. народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ст. 135 СК України, вбачається, що у актовому записі №303 батьком ОСОБА_4 зазначений ОСОБА_7 (а.с.13).

Згідно з витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян пр. народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ст. 135 СК України, вбачається, що у актовому записі №569 батьком ОСОБА_3 зазначений ОСОБА_6 (а.с.15).

Згідно з рішенням Жовтневого районного суду позов Жовтневої районної адміністрації до ОСОБА_1 про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задоволено, а саме відібрано у ОСОБА_1 малолітніх дітей - ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та новонароджену дівчинку, ІНФОРМАЦІЯ_3, дітей влаштовано до КЗ «Міський дитячій будинок «Центр опіки» та стягнуто аліменти (а.с.16).

Згідно з рішенням Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради від 25.05.2011р. №115/1 ОСОБА_2 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.17).

Згідно з рішенням Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради від 17.06.2011р. №126/1 малолітнього ОСОБА_2 влаштовано до державного закладу на повне державне забезпечення (а.с.18).

Згідно з рішенням Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради від 25.05.2011 р. №115/2 малолітній ОСОБА_4 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.19).

Згідно з рішенням Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради від 17.06.2011р. №126/2 малолітню ОСОБА_4 влаштовано до державного закладу на повне державне забезпечення (а.с.20).

Згідно з рішенням Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради від 25.05.2011р. №115/3 малолітній ОСОБА_3 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.21).

Згідно з рішенням Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради від 17.06.2011р. №126/3 малолітню ОСОБА_3 влаштовано до державного закладу на повне державне забезпечення (а.с.22).

З наданої КЗ «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» інформації вбачається, що ОСОБА_1 у період з 2012 по 2016 р. відвідала дітей усього 35 разів, останній раз 26.05.2016р. (а.с.23). На час розгляду справи відвідала дітей 39 разів за період більше, ніж п'ять років перебування дітей у дитячому закладі.

Так протягом 1 року та 7 місяців з 29.03.2011 року по 31.10.2012 року вона зовсім не приходила до дітей. З листопада 2012 по березень 2013 року приходила кожного тижня. З квітня 2013 по липень 2013 - відвідувала один раз на місяць. З липня по листопад 2013 зникла на 4 місяці та зовсім не відвідувала своїх дітей. В листопаді та грудні того ж року відвідала дітей лише 2 рази, після чого зникла на півроку. У 2014 році, з'явившись у дітей через півроку, відвідала їх 2 рази з інтервалом 2-3 місяці і знову зникла на півроку. У 2016 році з лютого по теперішній час відвідала 8 разів.

Згідно з довідкою з місця роботи від 18.05.2016 року № 76/12-189 та від 18.07.2016 року за № 71/12-312, наданою начальником відділу кадрів Приазовського державного технічного університету, де з 03.04.2006 року працює мати дітей ОСОБА_8, відомо, що у період з 13.06.2007 року по 25.02.2014 року вона перебувала у відпустці по догляду за дитиною, незважаючи на те, що малолітні діти знаходилися в дитячому закладі з 29.03.2011 року. Стала до роботи лише з 26.02.2014 року.

За час перебування дітей у дитячому закладі з матір'ю дітей були неодноразово проведені бесіди щодо необхідності відвідування малолітніх дітей та сплати аліментів на їх користь.

З моменту ухвалення рішення суду про стягнення аліментів від 29.03.2011 року по теперішній час, кошти на особисті рахунки дітей НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6 у відділенні № 10004/0497 ПАТ «Державний Ощадбанк України» міста Маріуполя Донецької області не надходили, матеріальної допомоги в рахунок аліментів на утримання малолітніх дітей також не надходило. Згідно з листом ВДВС Центрального району №В-13/2184/11 від 05.06.2015р. сума заборгованості за несплаченими аліментами складає 27 114,92 грн.

31.10.2012 р., 10.12.2012 р. відповідачці було повідомлено про необхідність сплати аліментів на утримання її малолітніх дітей, їй було передано копії ощадних книжок дітей та реквізити банку. 04.03.2013 р. відповідачку було повідомлено про соціально-правовий статус її дітей та можливість бути переданими на сімейні форми виховання. Також було проінформовано про необхідність регулярної сплати аліментів на утримання дітей.

26.06.2014 р. відповідачку було повідомлено, що вона має відвідувати своїх дітей та сплачувати аліменти на їх утримання.

28.08.2014 р. відповідачку знов було повідомлено про необхідність відвідування своїх дітей та сплати аліментів на їх користь. Мати повідомила, що має намір забрати дітей після вирішення питання з квартирою.

13.11.2014 р. та 05.03.2015 року було проінформовано щодо сплати аліментів. 28.06.2015 року з матір'ю була проведена бесіда щодо подальшої участі у долі дітей, було рекомендовано звернутись за допомогою до центру соціальних служб.

Діти поступили у дитячий заклад, коли ОСОБА_2 виповнилось 4 роки, ОСОБА_3 - 2 роки, а ОСОБА_4 лише 1 місяць. Нерегулярне відвідування ОСОБА_1 своїх дітей привело до того, що між ними відсутній теплий емоційний контакт. Діти реагують на її відвідування беземоційно. Вони не страждають, коли мати їх тривалий час не відвідує. Не цікавляться, як інші діти, коли до них знову прийде мати, що вказує на те, що почуття прихильності у дітей до матері не сформоване.

30.06.2016 р. до Центрального відділу поліції МВП ГУ НП в Донецькій області директором дитячого будинку було подано заяву про притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів.

Доводи відповідачки про те, що вона безперервно щодня працює і саме тому не має можливості відвідувати дітей, піклуватися про них, займатися їх вихованням, суд знаходить неспроможними, адже з довідки ДВНЗ «ПДТУ» від 08.07.2016 р. вбачається, що ОСОБА_8 працює з 6.00 по 14.42 год. (у п'ятницю - до 13.42 год.), що при бажанні матері не перешкоджає їй відвідувати дітей у дитячому будинку і піклуватися про них регулярно.

Згідно з довідкою з місця роботи відповідачка отримує зарплату у розмірі 1516 грн.

З моменту рішення суду про стягнення аліментів від 29.03.2011 року по теперішній час, гроші на особисті рахунки дітей НОМЕР_4, НОМЕР_5, РО- 1922 у відділенні № 10004/0497 ПАТ «Державний Ощадбанк України» міста Маріуполя Донецької області не надходили, матеріальної допомоги в рахунок аліментів на утримання малолітніх також не надходило. Згідно листа ВДВС Центрального району JST«B-13/2184/11 від 05.06.2015 р. сума заборгованості складає 27 114,92 грн.

Згідно з інформацією, наданою на запит суду Центральним районним центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради, родина ОСОБА_1, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1, перебувала під соціальним супроводом з 14.04.2010 р. до 05.08.2010 р. та знята з негативним результатом з причини невиконання сім'єю рекомендацій спеціалістів (протокол засідання районного дорадчого органу щодо порядку взаємодії суб'єктів соціальної роботи з сім'ями, які опинились у складних життєвих обставинах №9 від 05.08.2010 р.). Під час супроводу родина не виконувала рекомендації спеціалістів щодо налагодження санітарно-гігієнічних умов. На час роботи в рамках супроводу, родина складалася з матері: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка перебувала у відпустці по догляду за дитиною, дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, дідуся - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_5, бабусі - ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_6, дядька - ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_7. Відносно старшого сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8, матір позбавлено батьківських прав, відносно двох молодших має статус одинокої матері. Родина мешкала у двокімнатній квартирі, в якій були відсутні умови для повноцінного розвитку та виховання дітей: відсутні газ, електроенергія, водопостачання. В помешканні знаходився мотлох, який збирала бабуся на міських звалищах, було брудно, різко відчувався стійкий неприємний сморід та велика кількість комах. Планом соціального супроводу передбачалось покращення житлово-побутових умов, юридична допомога щодо оформлення документів на житло, сприяння у влаштуванні до дитячого садка. Під час супроводу дитину було влаштовано до ДНЗ №20, складено клопотання до ЖЕКу з метою сприяння у відновленні комунікацій, реструктуризації боргу. Відповідно до плану, мати повинна була прибрати у приміщенні, дотримуватись рекомендацій спеціалістів щодо відновлення комунікацій, однак рекомендації виконано не було. З причини відсутності умов для повноцінного розвитку та виховання дітей, антисанітарного стану приміщення, загрози здоров'я діти перебувають у комунальному закладі змішаного типу для дітей дошкільного та шкільного віку «Центр опіки». Протягом 2011-2013 років родина не зверталася до Жовтневого районного центру соціальних служб Маріупольської міської ради за допомогою. Інформації від суб'єктів соціальної роботи до центру не надходило. 10.04.2012 року та 05.06.2013 року фахівцями центру спільно зі спеціалістом служби у справах дітей Жовтневої районної адміністрації було здійснено виходи за адресою проживання родини, але на час інспектування родина вдома не знаходилась, через зачинені двері відчувався сморід. Було залишено повідомлення з запрошенням відвідати центр. На телефонні дзвінки мати не відповідає. Додатково родині залишено повідомлення на автовідповідач. Станом на 07.06.2013 родина до центру не звернулась.

Як вбачається з наданого суду акту №289 про результати візиту до ОСОБА_1 від 27.05.2016 р., спільно з представниками КСН «Кіровський» спеціаліст Жовтневого районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради виходили за місцем проживання відповідачки для аналізу наявних у сім'ї проблем, проте двері їм не відчинили, в квартирі відчувається присутність декількох собак.

Будучи допитаною в якості свідка голова КСН «Кіровський» ОСОБА_13, підтвердила, що під час виходу за місцем мешкання родини ОСОБА_1, вдома були мешканці, але двері не відчинили, було чутно наявність кількох великих собак, що поводилися агресивно, з квартири тхне зловонням, що неможливо дихати, собаки не вигулюються і справляють нужду в квартирі. Оскільки родина має заборгованість з усіх комунальних послуг, відключені газ, електрика, вода, каналізація. Зазначене унеможливлює проживання дітей за місцем мешкання матері.

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 01.08.2016 р. за місцем проживання відповідачки встановлено, що умови проживання незадовільні, в кімнаті, де мешкає відповідачка, наявне одне спальне ліжко, меблі і побутова техніка відсутні, голі стіни, в квартирі відсутнє водопостачання, замість підлоги цементне покриття, брудно, є таргани та мухи, присутній зловонний запах, на кухні замість стола тумба, є 1 табурет, холодильник відсутній, на підлозі 3 тарілки, вода знаходиться у забруднених пластикових бутлях, продукти харчування відсутні. Для дітей не створено жодних умов - відсутні спальні місця, побутова техніка та меблі, засоби гігієни, ванна кімната забруднена. Комісія зробила висновок, що для влаштування дітей до родини матері недоцільно, оскільки відсутні умови для проживання дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У п. 16 постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд звертає увагу на те, що в рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 р. у справі "Савіни проти України" наголошується, що взаємне задоволення від спільного перебування батьків і дітей є фундаментальним елементом сімейного життя, а тому втручання до нього має відбуватися у вузьких рамках, визначених статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Європейський суд з прав людини також підкреслив, що, незважаючи на певний вільний розсуд держави в справі відібрання дітей під державну опіку, відбирання дітей від батьків означає відрізання дітей від свого коріння, що може бути виправданим лише у виняткових випадках. У той же час, як вбачається зі змісту рішень Європейського суду з прав людини "Z та інші проти Сполученого Королівства" від 10 травня 2001 року та "A. проти Сполученого Королівства" від 23 вересня 1998 року, в контексті вимог статті 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод держава повинна приділяти особливу увагу захисту дітей від поганого поводження з боку інших осіб, у тому числі шляхом здійснення своєчасних превентивних заходів.

Таким чином, беручи до уваги стандарти Європейського суду з прав людини, суд вважає, що в даному випадку інтереси малолітніх дітей превалюють над потребами збереження сім'ї, оскільки відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов'язків, зокрема, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не створює належних умов для їх життя та здоров'я. Більше того, умови, в яких перебували діти на момент їх відібрання від матері, загрожували їх здоров'ю та життю. За цих обставин, на думку суду, з огляду на гарантії, передбачені ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, позбавлення відповідачки батьківських прав, відповідає інтересам дітей.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позбавлення відповідачки батьківських прав є доцільним, оскільки вона свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток своїх дітей, їх навчання, не займається їх вихованням та утриманням, у достатньому обсязі не спілкується з дітьми, не цікавиться їх здоров'ям.

Крім того, позбавлення батьківських прав відповідачки дасть можливість дітям бути усиновленими у повноцінну родину, де їм буде забезпечено усі умови для розвитку, надано належні турбота, виховання, любов прийомних батьків, чого не прагне забезпечити ОСОБА_1, яка самоусунулася від утримання і виховання дітей.

Враховуючи, що позбавлення відповідачки батьківських прав є способом захисту прав дітей та відповідає їх інтересам, а відповідачка ухиляється від виконання обов'язків по вихованню дітей та не проявляє належної батьківської турботи до них, суд вважає доцільним позовні вимоги задовольнити.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 59-60, 61, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 164-166 СК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради до ОСОБА_1, третя особа Комунальний заклад «Міський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області» про позбавлення батьківських прав, - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3

На рішення може бути подана апеляція в апеляційний суд Донецької області через Жовтневий райсуд м. Маріуполя протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя Є.С. Ікорська