Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Декаленко В. С. ,

при секретарі - Кравцовій Ю. В.,

за участю:

представника відповідача - Штельмах В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» про стягнення невиплаченого страхового відшкодування та моральної шкоди, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення невиплаченого страхового відшкодування та моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 08.11.2013 року між ОСОБА_3 (Страхувальником) та Акціонерним товариством «Страхова компанія АХА Страхування» (Страховиком) був укладений договір добровільного комплексного страхування майна, відповідальності та від нещасного випадку № 3674482/АКН, предметом якого згідно п. 4 є майнові інтереси Страхувальника (Вигодонабувача), що не суперечать закону та пов'язані, зокрема, із життям, здоров'ям та працездатністю Застрахованої особи.

Зазначає, що згідно п. 3.2 вказаного Договору, по страхуванню від нещасного випадку вигодонабувачем є спадкоємці згідно з чинним законодавством України.

Посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року, в період дії договору, із Страхувальником стався страховий випадок (п. 14.10 договору), що призвів до смерті ОСОБА_3, причиною якої є отруєння іншими газами та випарами, а 04.11.2014 року вона - мати померлого Страхувальника, вступила у спадщину.

Звертає увагу суду на те, що 11.11.2014 року у відповідності до вимог п. 17 Договору страхування, що визначає перелік документів, що підтверджують настання страхового випадку та розмір завданої шкоди, вона, як спадкоємиця Страхувальника звернулась до Страховика із заявою про виплату страхового відшкодування, однак станом на сьогоднішній день Страховик не повідомив про наслідки розгляду цієї заяви та складання страхового акту, а також не перерахував суму страхового відшкодування у розмірі 50 000 грн.

На підставі вищевикладеного, а також керуючись ст.ст. 16, 525, 526, 530, 536, 611, 979, 988, 992 ЦК України, звертається з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача на її користь 50 000, 00 грн. невиплаченого страхового відшкодування та 1 470, 00 грн. пені по заборгованості із невиплаченого страхового відшкодування.

Позивачка в судове засідання не з'явилася про день, час та місце розгляду справи повідомлена вчасно та належним чином, від її представника до суду надано заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб, відповідно до вимог ст.ст. 158, 169 ЦПК України.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позивачки не визнає, обґрунтувавши запереченнями просить суд відмовити в задоволенні позову.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08.11.2013 року між АТ «СК «АХА Страхування» (надалі - Страховик) та ОСОБА_3 (надалі - Страхувальник) було укладено Договір добровільного комплексного страхування майна, відповідальності та від нещасного випадку № 3674482/АКН (надалі - Договір страхування), предметом якого є майнові інтереси Страхувальника (Вигодонабувача), що не суперечать закону та пов'язані, зокрема із життям, здоров'ям та працездатністю Застрахованої особи (а.с. 5-11).

Стаття 979 ЦК України визначає, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

В п. 14.9 Договору страхування сторони погодили, що при страхуванні від нещасного випадку на умовах цього Договору страховими ризиками визнаються події, на випадок яких проводиться страхування, які мають ознаки ймовірності та випадковості настання, та призвели, зокрема до смерті Застрахованої особи.

Як вбачається із наданого суду Свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 від 05.05.2014 року, ІНФОРМАЦІЯ_3 року у віці 46 років помер ОСОБА_3 (а.с. 23).

Згідно Довідки про причину смерті (до форми № 106/о № 1611, видається для поховання) причиною смерті ОСОБА_3 стало отруєння іншими газами та випарами… (а.с. 24).

Відповідно до п. 3.2 Договору страхування, вигодонабувачем по страхуванню від нещасного випадку є спадкоємці згідно з чинним законодавством України.

Згідно п. 17.3 Договору страхування для одержання страхової виплати, Страхувальник (Застрахована особа, вигодонабувач чи спадкоємець) повинен надати Страховику заяву на здійснення страхової виплати, а також всі необхідні, належним чином оформлені документи, що підтверджують факт настання страхового випадку, в наступні терміни, зокрема у випадку смерті застрахованої особи - не пізніше семи місяців з моменту настання страхового випадку.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.11.2014 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Місік О.В. було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого спадкоємцем майна ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року є його мати - ОСОБА_2 (а.с. 16).

Відповідно до Довідки приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Місік О.В. № 164/01-16 від 21.11.2014 року, ОСОБА_2 є єдиною спадкоємицею сина ОСОБА_3 (а.с. 18).

Судом встановлено, що дійсно 11.11.2014 року позивачка звернулася до АТ «СК «АХА Страхування» із заявою на виплату страхового відшкодування, яка на момент звернення із позовом до суду залишалась без задоволення (а.с. 19).

Як вже зазначалось вище, позивачка вважає таку бездіяльність відповідача порушенням своїх зобов'язань за Договором страхування, однак суд не може погодитись з такими твердженнями останньої виходячи з наступного.

Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В п. 14.14. Договору страхування сторони погодили, що згідно з цим Договором страховими випадками не визнаються події, що сталися внаслідок, зокрема громадянської війни, терористичних актів, народних хвилювань усякого роду або страйків.

Зі змісту вказаного пункту Договору страхування вбачається, що сторонами при його укладенні було погоджено виключення зі страхових випадків, що не суперечить чинному законодавству. І наслідком такого виключення є те, що у випадку настання події вказаної, зокрема в п. 14.14 Договору виплата страхового відшкодування не здійснюється.

Судом встановлено, не заперечується позивачкою та об'єктивно підтверджується наданими суду доказами, що місцем смерті ОСОБА_3 є «Будинок Профспілок» на Куликовому полі в м. Одеса, а датою смерті є ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Відповідно до Листа СУ ГУ Національної поліції в Одеській області від 23.02.2016 року № 4/2450, по факту масових заворушень із застосуванням зброї, які супроводжувались насильством над особами, знищенням майна та призвели до загибелі людей, що мали місце ІНФОРМАЦІЯ_3 року в м. Одеса, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1. ст. 296, ч. 3 ст. 345, ст. 341, ч. 2. ст. 194, ч. 2 ст. 294, ч. 1. ст. 115 КК України, зареєстровано кримінальне провадження № 0003700. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, значиться як загиблий у «Будинку Профспілок» на Куликовому полі в Одесі у зазначеному кримінальному провадженні.

З врахуванням викладеного суд приходить до висновку про доведеність тверджень відповідача про те, що смерть ОСОБА_3 сталася саме під час масових заворушень (народних хвилювань), які мали місце ІНФОРМАЦІЯ_3 року в м. Одеса, на Куликовому полі в «Будинку Профспілок» і зазначені події дійсно є виключенням зі страхових випадків, відповідно до п. 14.14. Договору страхування.

Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», роз'яснив, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що судом встановлено, що події за яких настала смерть Страхувальника є виключенням зі страхових випадків, відповідно до умов укладеного Договору страхування, суд приходить до висновку про відсутність порушення, невизнання або оспорювання відповідачем прав, свобод та інтересів позивачки, що є підставою для відмови в позові.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що вимоги позивачки не знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, а тому задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, ст.ст. 16, 525, 526, 530, 536, 611, 979, 988, 989, 990, 991-992 ЦК України, ЗУ «Про страхування», Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», від 27.03.1992 року № 6, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 209, 213-215, 217- 218, 223 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» про стягнення невиплаченого страхового відшкодування та моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. С. Декаленко