АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження:№ 22ц/790/487/16 Головуючий 1 інст. - Колодяжна І.М.
Справа № 641/1473/15-ц Доповідач - Карімова Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Карімової Л.В.,

суддів колегії: Бурлака І.В.,

Яцини В.Б.,

за участю секретаря Маковецької О.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною ОСОБА_3 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Комінтернівський районний відділ у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про усунення перешкод в користуванні власністю, виселення та зняття з реєстраційного обліку,

ВСТАНОВИЛА:

Спірною є трикімнатна ізольована квартира АДРЕСА_1, яка була надана наймачу ОСОБА_5 на підставі обмінного ордеру № 214 від 29 січня 1982 року, виданого виконкомом Харківської міської ради народних депутатів, зі складом сім'ї чотири особи ( в тому числі й двох синів - сторін у справі).

17 лютого 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні ним вищевказаною квартирою шляхом виселення з неї відповідача без надання іншого жилого приміщення на підставі ч.1 ст. 116 ЖК України.

В обґрунтування позову посилався на те, що після смерті матері ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, він є основним наймачем вказаної квартири, де також зареєстрований його брат ОСОБА_4, який систематично руйнує та псує це житлове приміщення та систематично порушує правила співжиття і робить неможливим проживання з ним в одній квартирі. Відповідач постійно зловживає спиртні напої, влаштовує з ним сварки, застосовує до нього фізичну силу, приводить до квартири осіб, які не мають постійного місця проживання, крадуть речі з квартири. Відповідач не утримує квартиру, не оплачує комунальні послуги, але добровільно виселитися з квартири не бажає.

Крім того, ОСОБА_3 просив зобов'язати Комінтернівський райвідділ Державної міграційної служби України в Харківській області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_4 з адреси місця знаходження спірної квартири.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнав, посилаючись його безпідставність. Зазначав, що не міг сплачувати комунальні послуги, оскільки знаходився в місцях позбавлення волі, а на його пропозицію продати квартиру та поділити кошти, позивач не погоджується, конфлікти між ним та позивачем виникають періодично та пов'язані з користуванням квартирою.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність тих обставин, які суд вважав встановленими, неправильне застосування вимог ст.. 116 ЖК України, просить скасувати це рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення його позову у повному обсязі.

Вказує, що судом безпідставно не враховані надані ним докази на підтвердження неправомірної поведінки відповідача, в тому числі наявність вироку щодо ОСОБА_4 про вчинення ним злочину у квартирі, а також його(ОСОБА_3.) звернень до органів досудового слідства щодо неправомірної поведінки відповідача.

Вислухавши пояснення апелянта, перевіривши відповідно до ч.1 ст. 313 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з рівності прав сторін на користування спірною квартирою та недоведеності вимог позивача щодо наявності підстав для виселення відповідача ОСОБА_4 з квартири відповідно до вимог ч.1 ст. 116 ЖК України.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду ґрунтується на законі та матеріалах справи.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи ОСОБА_5, сім'я якої складалася із чотирьох осіб: її, свекрухи ОСОБА_6 та двох синів- ОСОБА_4. та ОСОБА_3, 29 січня 1982 року на підставі обмінного ордеру № 214 виконавчим комітетом Харківської міської ради народних депутатів була надана трикімнатна ізольована квартира АДРЕСА_1.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідно до довідки дільниці №23 КП «Жилкомсервіс» від 20.01.2015 сторони зареєстровані та проживають у вищезазначеній квартирі.

Згідно зі ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи , які проживають разом з ними, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичними порушеннями правил співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб проводиться без надання іншого жилого приміщення.

Як вбачається з наданих позивачем ОСОБА_3 копій постанов Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України від 17.04.2007 року, від 14.04. 2011 року, від 30.09.2011 року заяви ОСОБА_3 щодо неправомірної поведінки ОСОБА_4 та створення останнім незносних умов для спільного проживання в одній квартирі, були розглянуті цим органом, однак будь-яких заходів попередження або іншого впливу до ОСОБА_4 застосовано не було.

Також відсутні й дані про застосування до відповідача інших заходів впливу за скаргами позивача до Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України, про що свідчать надані ОСОБА_3 до суду апеляційної інстанції копії постанов вказаного органу від 19.11.2015 р. та від 22.12.2005 р.

Наявність в матеріалах справи копії вироку Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07.11.2012 року про засудження ОСОБА_4 . за ст.ст. ч.1 ст. 127, ч.1 ст.129, ч.3 ст.146 КК України не може бути підставою для виселення відповідача із спірної квартири на підставі вимог ч.1 ст. 116 ЖК України, оскільки відсутній факт повторного (систематичного) порушення ОСОБА_4 правил співжиття, за яким останній був підданий заходам запобігання і громадського впливу.

У зв'язку із зазначеним колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_3 не надано відповідно до вимог ст.ст. 10,58-60 ЦПК України доказів, що свідчать про необхідність застосування до відповідача ОСОБА_4 . вимог ст.. 116 ЖК України, і доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1.ч.1 ст. 307, ст. ст. 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: