РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2016 року Провадження №2-о/425/145/16

Справа № 425/2309/16-ц

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області, у складі: головуючого судді Коваленка Д.С., секретар Кравченко Л.О., за участю заявниці ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні Рубіжанського міського суду Луганської області, справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Краснолуцький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області про встановлення факту смерті,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до Рубіжанського міського суду Луганської області, із заявою, де заінтересованою особою вказала: Краснолуцький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області про встановлення факту смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 23 липня 2016 року в селищі міського типу Станиця Луганська Луганської області.

У судове засідання для розгляду справи по суті, призначене на 28 липня 2016 року, заявилась заявниця. Заінтересована особа не зявилась, але подала заяву якою справу просила розглянути без участі представника Краснолуцького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області.

Позиція заявниці полягала у тому, що ОСОБА_2, який помер 23 липня 2016 року в селищі міського типу Станиця Луганська Луганської області, був її чоловіком. Але у звязку із тим, що він помер у цьому населеному пункті, на території якого проводиться антитерористична операція і на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, заявниця не може отримати лікарське свідоцтво про смерть. Як наслідок, заявниця не може зареєструвати факт смерті чоловіка в органах державної реєстрації актів цивільного стану, що унеможливлює реалізації нею права на спадщину.

Заінтересована особа проти задоволення заяви ОСОБА_1 не заперечувала.

У судовому засіданні була допитана у якості свідка: ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_3). Вона дала наступні показання: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 був її чоловіком. Вона разом зі своїм чоловіком тимчасово перемістилась до міста Рубіжне Луганської області, де вони проживали разом. Але 23 липня 2016 року вона зі своїм чоловіком вирішили поїхати до селища міського типу Станиця Луганська Луганської області для перевірки стану свого майна у вигляді дачі, але у дорозі коли вони їхали автобусом, її чоловіку стало погано і в нього стався інфаркт. Коли прибула швидка медична допомога, він вже помер, що лікар і констатував. Поховали померлого на цвинтарі селища міського типу Станиця Луганська за християнськими звичаями, 23 липня 2016 року. Всіма діями з поховання вона особисто займалась.

Відповідно до положень частини 2 статті 49 Цивільного кодексу України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Положення частини 1 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачають, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті в певний час або про оголошення її померлою.

Форма лікарського свідоцтва про смерть, що видається закладами охорони здоровя або судово-медичною установою та вимоги і підстави його заповнення встановлені Інструкцією щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма №106/о), затвердженою Наказом Міністерства охорони здоровя України від 08 серпня 2006 року №545.

Зокрема, Інструкцією серед іншого встановлено, що: лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і записів у медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результату розтину (пункт 2.2.) ; у разі, якщо смерть настала внаслідок дії зовнішніх факторів (травми, асфіксії, дії крайніх температур, електричного струму, отруєнь тощо), після штучного аборту, проведеного поза межами медичного закладу, смерті на виробництві, при раптовій смерті дітей першого року життя та інших осіб, які не перебували під медичним наглядом, померлих, особа яких не встановлена, а також у тих випадках, коли є підозра на насильницьку смерть, лікарське свідоцтво про смерть видається судово-медичним експертом після розтину (пункт 2.3.) ; забороняється видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, без особистого встановлення лікарем факту смерті. У виняткових випадках свідоцтво про смерть може бути видано лікарем, який встановив смерть тільки на підставі огляду трупа (при відсутності ознак або підозри на насильницьку смерть) та даних медичної документації про наявність у померлого при житті хвороб, які в своєму перебігу могли призвести до настання смерті (пункт 2.4.).

Таким чином, діюче законодавство України передбачає державну реєстрацію факту смерті або на підставі лікарського свідоцтва про смерть, або на підставі рішення суду. При цьому видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, тобто без встановлення лікарем факту смерті, забороняється.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 був чоловіком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5). ОСОБА_3 разом з ОСОБА_2 у 2014 році стала на облік до Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради, як внутрішньо переміщенні особи та зареєстрували своє місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 4). Двадцять третього липня 2016 року вона зі своїм чоловіком вирішили поїхати до селища міського типу Станиця Луганська Луганської області для перевірки стану свого майна у вигляді дачі, але у дорозі коли вони їхали автобусом, її чоловіку стало погано і в нього стався інфаркт. Коли прибула швидка медична допомога, він вже помер, що констатував лікар. Поховали померлого на цвинтарі селища міського типу Станиця Луганська за християнськими звичаями, 23 липня 2016 року. Всіма діями з поховання вона особисто займалась. (показання свідка).

Однак селище міського типу Станиця Луганська Луганської області, згідно положень розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. А згідно положень розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р, селище міського типу Станиця Луганська Луганської області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Тому у звязку із тим, що смерть ОСОБА_2 настала на території селище міського типу Станиця Луганська Луганської області, на території якого, нині, жодний орган державної влади України не працює та відбувається антитерористична операція, суд погоджується із тим, що отримати документи, встановленого зразка і виданого компетентним органом державної влади України, про встановлення факту смерті, не є можливим.

Зважаючи на це та доведеність факту смерті ОСОБА_2, а також необхідність державної реєстрації цього факту органами державної влади України для реалізації заявником своїх прав (у тому числі права на спадщину), суд вважає за можливе встановити факт того, що ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1) 23 липня 2016 року помер у селищі міського типу Станиця Луганська Луганської області, а тому заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті, слід задовольнити.

Таким чином, керуючись статтями 208,209,212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті задовольнити.

Встановити факт смерті 23 липня 2016 року ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1) в селищі міського типу Станиця Луганська Луганської області.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Луганської області через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя Д.С. Коваленко