Провадження № 2/760/7369/16-ц
В справі № 4-с-108/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2016 року Суддя Солом'янського районного суду м. Києва Шереметьєва Л.А., розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом»янського РУЮ у м. Києві Стаценко М.А.,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулася до суду зі скаргою і просить визнати дії старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом»янського РУЮ у м. Києві Стаценко М.А. щодо відкриття виконавчого провадження № 49601269 від 04.12.2015 року та арешту майна боржника і оголошення заборони на його відчуження неправомірними та зобов»язати його скасувати дані постанови, а виконавче провадження закрити в зв»язку з закінченням строку пред»явлення виконавчого листа до виконання.

В відкритті провадження в справі має бути відмовлено, виходячи з наступного.

Судовий контроль за виконанням судових рішень, порядок судового оскарження, у тому числі коло учасників цього оскарження, визначено Розділом VII ЦПК України.

Відповідно до частини 4 статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

За приписами статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ (частина друга статті 384 ЦПК України).

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 386 ЦПК України, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються.

В пункті 19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз»яснено, що розгляд судами скарг у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, є однією з форм судового контролю за виконанням судових рішень, виконання яких є складовою частиною цивільного процесу, оскільки провадження у справі завершується виконанням ухвалених у такій справі судових рішень.

У зв'язку із цим скарги сторони виконавчого провадження щодо виконання судових рішень, ухвалених за правилами ЦПК, підлягають розгляду судом, який розглянув відповідну справу у першій інстанції, тобто тим судом, що видав виконавчий документ.

З точки зору закону, розгляд судом скарг сторін виконавчого провадження на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, якими порушено їх права чи свободи, здійснюється за правилами розділу VП ЦПК України в рамках судового контролю за виконанням судових рішень.

Юрисдикційність розгляду скарг на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС залежить від спеціалізації суду, який ухвалив рішення, що підлягає примусовому виконанню органами ДВС.

У порядку цивільного судочинства скарги на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС підлягають розгляду, якщо підлягає виконанню рішення суду загальної юрисдикції, ухвалене відповідно до ЦПК України (ст. 383 ЦПК України).

У порядку цивільного судочинства і відповідно до згаданого розділу ЦПК України до судів мають оскаржуватися й дії та бездіяльність органів ДВС під час виконання рішень міжнародного комерційного арбітражу та інших третейських судів, якщо виконавчі документи на примусове виконання таких рішень видано судами цивільної юрисдикції (розділи VII-1, VIII ЦПК України).

Так, з матеріалів справи вбачається, що заявником оскаржуються дії старшого державного виконавця ВДВС Солом»янського РУЮ у м. Києві при виконанні виконавчого документа - виконавчого листа, виданого Солом»янським районним судом м. Києва про конфіскацію його майна за вироком Солом»янського районного суду м. Києва суду від 19.12.2013 року.

Відповідно до частини 1 статті 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно пункту 8 постанови Пленуму Вищого адміністративного Суду України №3 від 13.12.2010 року «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» судам слід ураховувати, що статтею 409 Кримінально-процесуального кодексу України визначено суд, що вирішує питання, пов'язані з виконанням вироку в частині, примусове виконання якої здійснює державна виконавча служба (рішень щодо стягнення у вигляді штрафу, конфіскації майна тощо), проте не встановлено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби при виконанні вироків, у тому числі тих, що стосуються вирішення цивільних позовів у кримінальних справах, тому відповідно до статті 181 КАС України такі справи підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Постановою Пленуму Вищого адміністративного Суду України №5 від 21.05.2012 року «Про внесення змін до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» пункт 8 постанови викладений у новій редакції.

В даній постанові зазначено, що судам необхідно враховувати, що відповідно до частини четвертої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» до юрисдикції адміністративних судів належать справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби при виконанні вироків судів у частині, що підлягає примусовому виконанню державною виконавчою службою (про стягнення штрафів, конфіскацію майна тощо), за винятком справ за позовами сторін виконавчого провадження.

Враховуючи викладене вище, оскарження заявником дій державного виконавця, що вчинені під час виконання вироку суду в частині конфіскації майна, тобто ухваленого не за правилами цивільного процесуального законодавства України, справа не підлягає розгляду в порядку, визначеному ст. ст. 383-389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

При таких обставинах, керуючись ст. 122 ч.1 п.1 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

В відкритті провадження в справі за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом»янського РУЮ у м. Києві Стаценко М.А. відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: