Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/1208/16-ц

Номер провадження: 2-о/511/41/16

28 липня 2016 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Іванова О. В.,

при секретарі Кирилової І.В.

представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в Роздільна Одеської області цивільну справу за заявою за заявою ОСОБА_2 за участю зацікавленої особи Виконавчого комітету Яковлівської сільської ради про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

В травні 2016 року заявник ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою та просить суд винести рішення, яким встановити факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а саме, що вона постійно проживала в своєму будинку зі своєю матірю за адресою: Одеська область, Роздільнянський район, с. Розалівка, вул. Чапаєва, 7 та здійснювала догляд за нею до дня її смерті 04.01.2003 року. Після смерті матері відкрилась спадщина до складу якої входять права на земельну частку(пай) площею 9 га в умовних кадастрових гектарах без виділення меж частки в натурі, на території Яковлівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, з землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Нива». Заявниця зазначає, що це свідчить про те, що вона прийняла спадщину, тому що фактично вступила в управління спадковим майном. Інших спадкоємців, крім неї, немає. Звернувшись до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну частку (пай) нотаріусом було запропоновано їй встановити факт прийняття спадщини.

Заявник ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, про день та час слухання справи була сповіщена належним чином, причини неявки до суду не вказала.

Представник заявника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги заявника підтримав у повному обсязі, суду пояснив, що оскільки ОСОБА_2 проживала постійно разом з матірю то вона вважала, що фактично вступила в управління та володіння спадковим майном та набула право власності на спадкове майно тому до нотаріуса не зверталась. Заявлені вимоги просив задовольнити в подальшому просив судове засідання провести у його відсутність.(а.с.34).

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до копії свідоцтва про народження, заявниця народилась 06.01.1951 року і її значиться матірю ОСОБА_3, зареєстрованого Виконавчим комітетом Яковлівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області на підставі актового запису № 4 та виданого повторно 24.05.2016 року (а.с.7).

27.03.196979 року заявниця уклала шлюб з ОСОБА_4 та після реєстрації шлюбу прийняла прізвище чоловіка «Русс». (а.с.30).

Мати заявниці ОСОБА_3 померла 04.01.2003 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть зареєстрованого Яковлівською сільською радою Роздільнянського району Одеської області на підставі актового запису №1 виданого 16.01.2003 року(а.с.9).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається згідно копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0177472 (а.с. 8), із права на земельну частку (пай) розміром 9,0га в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі(на місРоздільнянського району Одеської області.

Як вбачається з копії довідки, виданою Яковлівською сільською радою Роздільнянського району Одеської області, ОСОБА_3 проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 до дня смерті, яка настала 04.01.2003 року. Земельна частка (пай), вказана в сертифікаті на право на земельну частку (пай), виданий на імя ОСОБА_3 в натурі не виділялась, державний акт не видавався. ОСОБА_2 дійсно проживала за вищезазначеною адресою разом зі своєю матірю до дня її смерті, а саме до 04.01.2003 року.(а.с.10).

Відповідно до інформаційної довідки від приватного нотаріуса ОСОБА_5 та ОСОБА_1 з Спадкового реєстру( спадкові справи та витяги на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), після смерті ОСОБА_3 померлої 04.01.2003 року спадкова справа не відкривалась, свідоцтво не видавалось, спадкоємці із заявами не звертались. (а.с.16;33).

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні, пояснив, що ОСОБА_2 знає, оскільки проживають в одному селі по сусідству. Разом працювали в колгоспі де у використання виділявся земельний пай. Стверджував, що померла ОСОБА_3 дійсно являлася рідною матірю ОСОБА_2 Покійна дуже хворіла, за нею постійно доглядала її єдина донька ОСОБА_2 яка займалася її похованням.

Свідко ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що покійна ОСОБА_3І являлася йому прабабкою. ОСОБА_2 являється його бабусею. Після смерті прабабусі, залишився земельний пай, який успадкувала фактично його бабуся ОСОБА_2 Оскільки на земельний пай ніхто не претендував ним користувалася та отримувала пайові його бабуся ОСОБА_2 Коли померла його прабабуся, йому було всього 8 років, але він памятає, що догляд за прабабусею здійснювала його бабуся ОСОБА_2 яка прабабусю і поховала.

Суд визнає покази свідків достовірними і приймає їх в якості доказів, оскільки свідки є односельцями та родичами заявниці і добре знають її та її сімю.

З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їхню заінтересованість в результаті розгляду справи - відсутні, їх показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Відповідно до ст.60 ч.1, ч. 4 ЦПК України, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст.61 ЦПК України. Доказування не повинно ґрунтуватися на припущеннях. Доказами в розумінні ст.57 ЦПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановляються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів.

Згідно з п. 4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року, його положення застосовуються до цивільних відносин, що виникли до набрання ним чинності, крім того, згідно з п. 5 прикінцевих та перехідних положень цього ж ЦК, правила книги шостої (Спадкове право) ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання ним чинності.

Також згідно з ч. 1 ст. 5 цього ж ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_3 померла 04.01.2003 р., тобто те, що спадщина після смерті ОСОБА_3 відкрилася 04.01.2003р., а також те, що після її смерті спадщина була прийнята, то суд в даному випадку вважає за необхідне при ухваленні даного рішення в частині прийняття або неприйняття спадщини керуватися положеннями ЦК Української РСР 1963 р.

Відповідно до ст. 527 ЦК України (ред. 1963 р.) Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Як вбачається з матеріалів справи і це визнано та не оспорювалось в судовому засіданні учасниками процесу, заявниця ОСОБА_2 є рідною дочкою спадкодавиці ОСОБА_3 та її спадкоємицею першої черги на підставі ч. 1 ст. 529 ЦК України (в ред. 1963 р).

Згідно зі ст. 549 ЦК України (ред. 1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив до управління або володіння спадковим майном.

Суд вважає, що факт прийняття спадщини у вигляді права на земельну частку (пай) ОСОБА_2 після смерті її матері ОСОБА_3 встановлений в судовому засіданні, оскільки заявниця фактично вступила в управління спадковим майном, - вона володіє сертифікатом на право на земельну частку (пай), виданий 05.02.1997 р. на імя спадкодавці ОСОБА_3

У звязку з наведеним суд вважає, що своїми діями заявниця ОСОБА_2 в силу наведених ст. ст. 529, 549 ЦК Української РСР 1963 р. фактично прийняла спадщину після смерті спадкодавиці ОСОБА_3

Отже, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов свого підтвердження той факт, що спадкоємиця ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_3 на підставі ст. ст.529, 549 ЦК Української РСР 1963 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому засіданні можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Зважаючи на вищевказані докази досліджені в судовому засіданні, а також встановлені обставини, суд вважає за можливе встановити факт, що ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті її матері ОСОБА_3, померлої 04.01.2003 року.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_3

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 1218, п. п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 р., ст. ст.529, 549 ЦК УРСР 1963 р., ч. 2 ст.158, ч. 2 ст.197, ст. ст.209, 212, 214 215, 234, 235, 256 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 та її матері ОСОБА_3 до дня її смерті 04.01.2003 року за адресою: Одеська область, Роздільнянський район, с.Розалівка.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, (ІПН НОМЕР_1) після смерті її матері ОСОБА_3, яка померла 04 січня 2003 року шляхом вступу у фактичне управління та володіння спадковим майном.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Роздільнянський районний суд Одеської області шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя О. В. Іванова