Єдиний унікальний номер 229/832/15-ц
Номер провадження 2/229/3/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2016 року Дружківський міський суд Донецької області у складі:головуючого-судді ОСОБА_1

при секретареві Костенко В.М.

за участі позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Дружківського міського суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_6, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , треті особи орган опіки та піклування Дружківської міської ради, приватний нотаріус Дружківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним ,

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_6 16 березня 2015 р. звернувся до Дружківського міського суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним .

Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що 27 серпня 2014 року між ним та відповідачкою ОСОБА_4 було укладено договір купівлі продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Дружківського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_7, який зареєстровано у реєстрі за № 3966. Згідно вказаного договору купівлі-продажу квартири він, як продавець передав у власність покупцю ОСОБА_4 квартиру № 60, що розташована в м.Дружківка Донецької області, вулиця Юрченко,4. За вказану квартиру він від відповідачки гроші не отримав.

Він з дитинства є хворою людиною та знаходиться на обліку у лікаря психіатра (діагноз органічний розлад особистості змішаного генеза з вираженим інтелектуально-сінестологічним зниженням і вираженим астеническім сіндромом).

В наступний час він є інвалідом 1 групи "Б" та потребує постійного сторонього догляду за ним. В нього також захворювання цирозу печінки та він є інфікованим на СНІД. У зв"язку із вказаним захворюванням він вживав ліки, які могли вплинути на його свідомість.

При вчиненні ним вищезазначеного правочину він знаходився у такому стані, який призводить до дефектів у формуванні його внутрішньої волі та його справжнього волевиявлення, фактично він не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними.

Позивач просить визнати договір куплі-продажу, укладений 27 серпня 2014 року між ним та ОСОБА_4 недійсним. Зобов"язати відповідачку повернути йому квартиру № 60, що розташована в місті Дружківка Донецької області вул. Юрченко,4.

24 квітня 2015 року позивач ОСОБА_6 помер, що підтверджується актовим записом № 390 (а.с. 78).

Ухвалою суду від 26 жовтня 2015 року в якості його правонаступника до участі в справі було залучено ОСОБА_2 (а.с.104), яка у судове засідання з'явилася, позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні була допитана в якості свідка та пояснила, що ОСОБА_6 знаходився у цивільному шлюбі з її донькою. З початку із спірної квартири ОСОБА_6 пропивав усі речі, техніку. Після цього стала уходити сама квартира, їй подзвонила ОСОБА_2 і просила щось зробити, так як квартира уйде задарма, документи на квартиру позивач їй не віддає. ОСОБА_2 знала раніше, що вони бажали придбати квартиру, оскільки у будинку, де вони мешкали, не було умов для виховання дітей. Вони бажала придбати іншу квартиру, але після дзвінка ОСОБА_2 вирішили придбати саме цю квартиру, оскільки діти раніши мешкали в цій квартирі, знали квартиру. Зі слів ОСОБА_2 ОСОБА_6 збирався продати квартиру за 5000 гривень та якусь стареньку машину. Ця розмова відбулась приблизно у червні 2014 року. В нотаріальну контору для укладення договору купівлі-продажу вона поїхала з чоловіком , оскільки при ній була крупна сума грошей. ОСОБА_6 мешкав то в спірної квартирі, де влаштовував пьянки або приходив до її доньки ОСОБА_8 за адресою вул. П.Ангеліної,25а. Прибувши до нотаріуса, вони передали документи на квартиру секретарю, яка просила їх почекати. Вони присіли на диван у холлі і вона передала гроші позивачу. Вона спитала позивача: "Усе добре?", він відповів, що "усе добре". ОСОБА_6 папочку з грошми поклав за пояс. Сума була передана 6500 доларів США - 60 купюр по 100 доларів, і 21000 гривень, 45 купюр по 500 гривень. Пам"ятає це дуже гарно, оскільки вони усі гроші обмінювали на долари, а гривні вона займала. У ОСОБА_6 не було ніяких претензій до них. Після передання грошей, вони зайшли до нотаріуса, вона дала ознайомитися їм з договором, договір спочатку прочитала вона, а потім позивач. Після укладення договору купівлі-продажу квартири вона неоднаразово зустрічалась з ОСОБА_6 і він ніяких претензій не пред"являв щодо договору купівлі-продажу квартири. В даний час в картирі мешкає позивач. Він постійно зловживав спиртними напоями, периодично вживав наркотики, бив її доньку, до струсу мозку, вона була постійно в синцях. Також бив двічі ї її.

Представник відповідача ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що договір купівлі-продажу квартири було вчинено з додержанням усіх вимог чинного в Україні законодавства, що посвідчено приватним нотаріусом Дружківського нотаріального округа ОСОБА_7 На момент укладення договору купівлі-продажу нотаріусом було перевірено дієздатність осіб, жодних умов, які б перешкоджали укладенню договору не було встановлено, що зафіксовано в договорі купівлі-продажу квартири. Також було перевірено і встановлено, що квартира № 60, розташована в місті Дружківка по вулиці Юрченко, будинок № 4, належить ОСОБА_6, який виступав продавцем.

Перед підписанням договору купівлі-продажу квартири в приміщенні нотаріуса, ОСОБА_4 особисто було передано ОСОБА_6 грошові кошти в розмірі 72 731 гривня. Грошові кошти передавались у присутності ОСОБА_4 Про те, що ОСОБА_6 отримав гроші, він підписався у договорі.

Представник відповідача вказує, що позивач звернувся до суду з позовними вимогами більше аніж через шість місяців з моменту продажу квартири . При цьому однією з підстав своїх вимог він зазначив, що на момент вчинення правочину він фактично не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. Але чомусь обізнаність про свій стан, прийшла до ОСОБА_6 лише через шість місяців, мабуть саме після того, як у нього закінчились грошові кошти, які він отримав за квартиру.

Про продаж квартири ОСОБА_4 дізналась від матері позивача, про те, що ОСОБА_6 намагається продати квартиру сусіду за п'ять тисяч гривень та старенький автомобіль. Оскільки у ОСОБА_4 були збереження, то вона вирішила запропонувати ОСОБА_6 продати їй квартиру за ринковою вартістю. На теперішній час в квартирі зареєстрована ОСОБА_4 з малолітніми дітьми, які народженні її донькою від ОСОБА_6

Після укладення договору купівлі-продажу ОСОБА_6 з донькою ОСОБА_4 переїхали жити у будинок, який належить родині ОСОБА_4 та розташований за адресою вул. П.Ангеліної, 25а.

Вважає, що підстави для визнання договору купівлі-продажу недійсними відсутні. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник третьої особи органу опіки та піклування ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила, що діти ОСОБА_8 знаходяться на обліку в органі опіки та піклування, як такі що позбавленні батьківського піклування, за ними зберігається право користування за тим житлом, в якому вони проживали на час набуття цього статусу, на той час, вони проживали за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1. Також ,оскільки діти зареєстровані і в спірної квартирі, то за ними зберігається право користування і цим житлом.

Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_10 була допитана у судовому засіданні та пояснила, що вона дуже гарно пом"ятає договір купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_4, оскільки його було укладено не відразу, а було виявлено, що на квартиру накладено обтяження, та сторони пішли вирішувати питання про зняття з квартири обтяження. Сторони з"явились через деякий час з наміром укласти угоду. Психічний стан ОСОБА_6 в неї не визивав ніяких зауважень. Вона попередила сторони, що гроші треба передати до того, як договір буте підписано.

Суд, заслухавши позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_5, представника органу опіки та піклування, приватного нотаріуса ОСОБА_7, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_4, дослідивши та оцінівши письмові докази у їх совокупності та співставленні, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_6 задоволенню підлягають за наступних підстав.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 27 серпня 2014 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу квартири , відповідно до умов якого ОСОБА_6 продає, а ОСОБА_4 купує двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 за 72 731 (сімдесят дві тисячі сімсот тридцать одну) гривню , про що приватним нотаріусом Дружківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 було зроблено реєстраційний запис за № 3966 (а.с. 2-3 ). Наслідком укладення договору стала державна реєстрація за відповідачкою права власності на квартиру, що розташована за адресою: вул. Юрченко 4/60 м.Дружківка Донецької області.

Пунктами 2.1,2.2 договору купівлі-продажу передбачено, що продаж квартири за домовленістю сторін вчиняється за 72731 гривню, які отримані Продавцем від Покупця під час укладення цього договору. Сторони підтверджують факт повного розрахунку за продану квартиру (а.с. 2 зворотний бік).

Згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи КЛПУ "Обласна психіатрична лікарня м. Слов"янськ" судово-психіатрічне експертне відділення № 62 від 09 квітня 2015 року ОСОБА_6 на час укладення договору купівлі-продажу квартири 27 серпня 2014 року страждав органічним розладом особистості складного генезу (перитальная енцефалопатія і екзотична енцефалопатія внаслідок СНІД-інфекції 2 клінічної стадії). Дана патологія призводить до зниження інтелектуально-мнестичних функцій, вираженої астенізації, емоційно волевої нестійкості.

Ступень прояви інтелектуально-снестического зниження особистості, а також емоційно волевих та астенічних порушень залишали особі, яка досліджувалась, здібності під час укладення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 27 серпня 2014 року розуміти значення своїх дій і керувати ними.

В силу зазначеного вище основного захворювання у ОСОБА_6 відзначалась емоційна нестійкість, нестійкий настрій, зниження уваги, мислення.

Прийом антивірусних препаратів з приводу СНІДА ,а також різноманітних соматичних препаратів з приводу соматичної патології не чинили істотного впливу на свідомість ОСОБА_6 під час підписання договору купівлі-продажу (а.с. 61-68).

Крім, судово-психіатричної експертизи психічне захворювання позивача підтверджується наступними письмовими документами.

Згідно амбулаторної картки № 1953 ОСОБА_6 з 1982 року він знаходився на обліку у лікаря психіатра, неоднаразово лікувався у Слов"янській психіатричній лікарні на стаціонарі. У 1990 році його було знято з обліку у зв"язку із винесенням Указу, а не в результаті одужання. 31 січня 2013 року ОСОБА_6 звернувся до психіатричної лікарні у зв"язку із проходженням МСЕК для отримання групи інвалідності. При огляді лікарем-психіатором встановлено зниження пам"яті, інетектуально-мнестічне зниження, зміна мислення по органічному типу, тяжко вмикаєма увага. Встановлено діагноз: органічний розлад особистості.

Суд, не може погодитися з доводами відповідача та її представника, що психічне захворювання виникло у позивача раптово. ОСОБА_6 з дитинства знаходився на обліку у лікаря-психіатра.

Згідно довідки МСЕК серія 10 ААБ № 397611 від 24 лютого 2015 року (огляд повторний) ОСОБА_6 була встановлена 1 група інвалідності по загальному захворюванню (а.с.14)

Відповідно до консультативного висновку спеціаліста лікаря інфікціоніста від 24 березня 2015 року ОСОБА_6 хворий на СНІД 4 клінічна стадія. Діагнозовано СНІД 17 жовтня 2013 року . (а.с.24-25)

Крім того, свідок ОСОБА_4 та представник відповідача пояснювали, що ОСОБА_6 зловживав спиртними напоями, вживав наркотичні засоби. Свідок ОСОБА_4 пояснила у судовому засіданні, що позивач бажав продати квартиру за 5000 гривень та стареньку машину, що дає суду усі підстави сумніватися у повній свідомості позивача, його адекватності.

Відповідно до положень ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочинну стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

П.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 N 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" , передбачено, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочинну не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міістрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства.

Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України .

Відповідність чи невідповідність правочинну вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочинну.

Суд може визнати договір недійсним з підстав, передбачених ч. 1 ст. 225 ЦК України в разі, якщо встановить, що у момент укладення договору позивач був неспроможний розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Той факт, що позивач у момент укладення договору виявляв ознаки психічного розладу, які здійснили істотний вплив на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, обмежуючи цю здатність, не є підставою для визнання договору недійсним відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив, що про продаж квартири він дізнався у 2014 році, коли діти пішли у дітячий садочок , якось разговорилися і ОСОБА_6 сказав, що він продав квартиру , відразу купив телефон, до того у нього був дешевий телефон, а потім він купив собі інший телефон. За роботу він нічого не казав. Він мешкав на вул.П.Ангеліної,25 а . ОСОБА_6 казав, що продав квартиру батькові ОСОБА_8. Просив матері не казати, що він продав квартиру.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що їм подзвонила ОСОБА_2, повідомила, що квартира, яка належить ОСОБА_6 відходить задарма, просила, щоб квартира залишилась дітям. ОСОБА_6 бажав продати квартиру та мешкати разом з його донькою по вул. П.Ангеліної у приватному будинку.Вони з дружиною вирішили купити цю квартиру. Він був присутній при укладенні договору купівлі-продажу, оскільки ОСОБА_4 боялась сама йти до нотаріуса з великою сумою грошів. При укладенні договору купівлі-продажу ОСОБА_6 був у нормальному стані. Коли вони прийшли до нотаріальної контори, нотаріус була зайнята. Їх попросили почекати. Вони сіли у холлі і ОСОБА_4 передала ОСОБА_6 гроші в розмірі 6500 доларів США і 21000 гривень. Усього виходило приблизно 73000 гривень. Після цього ОСОБА_6 та ОСОБА_4 зайшли до нотаріуса. Коли вони вийшли, він спитав:"Усе нормально?". ОСОБА_6 відповів, що усе нормально. І вони пійшли кожний по своїм справам. Він не повідомив ОСОБА_2 про укладений договір куплі-продажу, оскільки ОСОБА_6 не бажав, щоб його мати знала про продаж квартири. ОСОБА_6 сказав, що з нього досить того, що його мати влаштувала при продажі машини.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11, яка була сусідкою ОСОБА_6, пояснила, що ОСОБА_6 дружив з її сином. Знає що він одружився, потім у них народилась дитина. Вона відповідальна за тепловий лічильник у будинку по вул. Юрченко,4. Платила ОСОБА_2 кожний раз за обслуговування лічильника. Потім роки два назад вона побачила, що завантажують речі. Стояла мати ОСОБА_6, вона підійшла до неї, та сказала, що баче, що вони уїджають, а хто буде платити за лічильник ОСОБА_2 показала на ОСОБА_4, та сказала, що це новий господарь, до нього усі питання. Вийшов ОСОБА_4, вона спросила він буде платити за лічильник, він сказав, що буде та по усім питанням треба звертатися до нього. Потім він усе оплатив. А пізніше ОСОБА_6 знову появився у цій квартирі. Чому він з"явився, вона не знає. Коли вона з ним спілкувалася він нормально з нею поводився. Впізнавав її та розмовляв з нею. Хлопець був нормальний, до дітей дуже добре відносився.

Суд критично відноситься до показань свідка ОСОБА_11, оскільки її показання в частині того, що ОСОБА_2 було відомо про продажу квартири суперечить показанням інших свідків, а саме: ОСОБА_4, ОСОБА_13, які пояснили, що ОСОБА_6 не бажав, щоб мати знала про продаж квартири, тому нічого їй просив не казати.

Оскільки свідок ОСОБА_4, ОСОБА_13 пояснили, що ОСОБА_6 просив не казати матері про укладення договору купівлі-продажу, крім того, гроші витрачав після продажу квартири на купівлю мобільних , спиртних напоїв, це все дає підстави суду сумніватися у повній свідомості позивача ОСОБА_6.

Суд не може погодитися з доводами представника відповідача, що , незважаючи на те, що позивач звертався до лікаря психіатра, останнім не було ініциіювано питання про визнання ОСОБА_6 недієздатним і ОСОБА_6, був повністю дієздатним, оскільки укладав інши угоди, здійснював платежі та інш.

Незважаючи на те, що на день укладення договору ОСОБА_6 був дієздатною особою, його дієздатність у встановленому законом порядку обмежена не була, однак у наслідок наявних захворювань, які мають стійкій характер, на день укладення договору купівлі-продажу квартири, а саме 27 серпня 2014 року його стан здоров"я та хвороби здійснили істотний вплив на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, обмежуючи цю здатність.

Так, відповідно до ч.1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Правила зазначеної статті поширюються на ті випадки, коли не має законих підстав для визнання громадянина недієздатним, однак є дані про те, що у момент укладання правочину він перебував у такому стані, коли не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними.

Висновки суду про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним з цих підстав здійснюються із урахуванням висновку судово-психіатричної експертизи, а також інших доказів, що підтверджують доводи ОСОБА_2М , про те, що в момент укладання спірного договору ОСОБА_6 не розумів значення своїх дій і не міг керувати ними.

Згідно з ч. 6 ст. 147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу.

Суд не може погодиться з доводами відповідача щодо неналежності експертизи.

Відповідно до ст. 147 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім'я, освіта, спеціальність, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав, докладний опис проведених досліджень, зроблені в результаті їх висновки і обґрунтовані відповіді на поставлені судом питання.

У висновку експерта обов'язково повинно бути зазначено, що його попереджено про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків.

Якщо експерт під час проведення експертизи встановить обставини, що мають значення для справи, з приводу яких йому не були поставлені питання, він має право свої міркування про ці обставини включити до свого висновку.

Як вибачається із даного висновку він відповідає вимога ЦПК.

Крім того, ч 2,3 ст. 147 передбачено, що експертиза проводиться в суді або поза судом, якщо це потрібно у зв'язку з характером досліджень або якщо об'єкт досліджень неможливо доставити до суду.

Експерт дає у письмовій формі свій мотивований висновок, який приєднується до справи. Суд має право за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи запропонувати експерту дати усне пояснення свого висновку. Усне пояснення заноситься до журналу судового засідання.

У судове засідання була викликана експерт ОСОБА_14, яка відповіла на запитання, які виникли у представника відповідача ОСОБА_5 та пояснила, що дані, які викладені в акті ґрунтуються на медичній документації, яка була надана експертам, та в текстовій частині дослідження це все викладене. ОСОБА_6 у 2013 році було встановлено діагноз: СНІД 3 клінічна стадія екзотоксична енцефалополинейропатія з розсіяною неврологічною сімптоматікою. З 2012 року ОСОБА_6 приймав необхідно по СНІДу терапію . В жовтні 2014 року знаходився на лікуванні у терапевтичному відділенні. Страждав енцефелопатіей внаслідок СНІДа. Відображення нормативних документів в акті дослідження не обов"язково. Вимагається посилення на документи які були дослідженні. Оскільки ОСОБА_6 страждав на психічну хворобу головний документ було надано, це надана психіатричною лікарнею амбулаторна картка. Була проведена динамика нагляду і їм було ясно, що особа під наглядом психіатра з дитинства. Мала місце енцефалапотія перітальная, а потім ще приєдналась енцефелапотія обумовлена СНІДом тобто органічним пораженням головного мозку. Справа в тому, що якщо офіційно захворювання з січня 2013 року було єкзотоксична єнцефалополинейропатія з розсіяною неврологічною сімптоматікою, то як нотаріусам дозволено без медичної документації і наявності свідоцтва про захворювання підписувати такі угоди, тому що 3 клінічна стадія це предтермінальна стадія. А у нього далі по тексту документації СНІД 3-4 стадія, а це глубоке органічне пораження головного мозку, це інфекція яка поражає увесь организм. При огляді ОСОБА_6 був у тяжкому стані, але він був у тяжкому стані уже в жовтні 2014 року, коли знаходився на лікуванні в терапевтичному відділенні. В 2013 році його оглядає психіатр і пише, що він має органічне пораження з інтелектуально містіческим вираженним зниженням, до того він був з психопадобною поведінкою з емоційоно волевою нестійкостю. А потім приєдналась ецефалопотія СНІД інфекціі. У нас були усі підстави визнати ОСОБА_6 таким що не міг усвідомлювати та керувати діями під час укладення договору купівлі-продажу.

До допиту експерта ОСОБА_14 представник відповідача ОСОБА_5 ставила питання про проведення повторної експертизи посилаючись на те, що не усі об"єкти, які вказані у дослідженні надавалитсь експертам, не вказано посилення на нормативні документи, експерт не відповіла на усі запитання, на необгрунтованість висновків експертизи досліджуваної частини.

Для розв"язання цих питань і була викликана у судове засідання експерт ОСОБА_14, після пояснення експерта клопотання про проведення повторної експертизи відповідачами не заявлялось.

Суд, відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про проведення повторної експертизи з наступних підстав.

Представник відповідача просила призначити повторну судово-медичну експертизу, посилаючись на те, що висновок наданий суду Слов"янської судово-психіатрічної експертизою є упередженим, неповним, неясним та необгрунтованим, містить суперечливі та приблизні висновки та викликає сумніви в його правильності, виходячи з наступного.

Так вона вважає, що вступна частина акта експертизи повинна містити перелік об"єктів поданих на експертизу, в даному випадку в ОСОБА_11 зазначено, що при проведенні експертизи експертами було досліджено лише амбулаторну карту психдіспансера м.Дружківа.

Експерт ОСОБА_14 пояснила у судовому засіданні, що при складанні акту досліджувалась медична документація надана психдіспансером, документація надана СНІД центром та бесіда з ОСОБА_6

Представник відповідача, вважала, що також із змісту акту видно, що експертами вибірково цитуються записи амбулаторної карти психіатричного диспансеру, а саме в експертизі не зазначено, що у 2005 році, як вказано в карті ОСОБА_6 звертався до психіатра про надання дозволу на керування автомобілем і йому як дієздатній особі такий дозвіл було надано.

Але, мова йде про 2005 рік, стан ОСОБА_6 з"ясовувася на час укладення договору а саме договір було укладено в 2014 році, і крім того питання про дієздатність ОСОБА_6 судом не ставилась.

Представник відповідача, вважає, що висновок експерта необгрунтований, так як в акті йде посилення на те, що 31 січня 2013 року ОСОБА_6 вперше встановлюється діагноз - органічний розлад особистості Ф070.

Як вибачається із акту, в ньому не вказано, що вперше встановлюється такий діагноз, ОСОБА_6 взагалі з 1982 року знаходиться на обліку у психіатра з діагнозом паторологічний розвіток особистості аффективно-збудженний тип.

Представник відповідача вказує, що в неї цей діагноз викликає сумнів, оскільки для встановлення цього діагнозу треба знаходиться під наглядом лікарів не менше ніж 6 місяців.

Але по- перше, ОСОБА_6 знаходиться на обліку у психіарта з дитинства неоднаразово лікувався у Слов"янській психіатрічній лікарні. Крім того, експерт посилається на діагноз вказаний у амбулаторній карті. Який є відповідним.

Представник відповідача, вважає, що експертами не зазначено чи перебував ОСОБА_6 у стан, в якому не міг керувати своїми діями і усвідомлювати значення постійно, з 31 січня 2013 року чи страждав на тяжкий психічний розлад, або ОСОБА_6 перебував в стані лише під час укладення договору. Суд вважає, що було поставлено питання на час укладення договору - експерти на дане питання дали відповідь.

Крім того, представник відповідача, вважає, що експертний висновок грунтується на припущення, що не відповідає дійсності.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України П № 8 від 30 травня 1997 року "Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах " ( ОСОБА_3 змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України

N 15 ( v0015700-98 ) від 25.05.98 ) повторна експертиза призначається коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов"язані з його недостатньою обгрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи.

Пунктом 17 Постанови передбачено, що при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з'ясувати: чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові об'єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи;обгрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

Суд, вважає, що усі ці вимоги судово медичними експертами були дотримані і підстав визнавати необгрунтованною експертизу та призначати повторну експертизу у суда не має.

Вимогами ч.1-3 ст.212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, в ході судового засідання, судом достовірно встановлено, що дійсно у ОСОБА_6 на момент укладення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 27 серпня 2014 року виявлені ознакит психічного розладу, які здійснили істотний вплив на його здатність, що знайшло своє підтвердження належними доказами, а саме поясненнями сторін, письмовими доказами, висновком експертів у їх сукупності і співставленні.

Отже, враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_6, ОСОБА_2 є доведеними та обгрунтованими, а тому полягають задоволенню.

Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Оскільки позивач ОСОБА_6 помер, ОСОБА_2 була залучена як правонаступник, оскільки є спадкоємцем позивача, а правонаступник користується усіма правами та обов"язками позивача,то відповідачка ОСОБА_4 зобов"язана повернути ОСОБА_2 квартиру, а ОСОБА_2 зобов"язана повернути їй кошти отримані за продаж квартири.

Суд не може погодитися з доводами ОСОБА_2, що ОСОБА_6 не отримував гроші, оскільки п. 2.1,2.2 договору купівлі-продажу передбачено, що продаж квартири за домовленістю сторін вчиняється за 72731 гривню, які отримані Продавцем від Покупця під час укладення цього договору. Сторони підтверджують факт повного розрахунку за продану квартиру (а.с. 2 зворотний бік). ОСОБА_6 поставив свій підпис у договорі, а значить погодився із усім вказаним у договорі. Нотаріус у судовому засіданні пояснювала, що попереджала сторони, що гроші треба передати до укладення договору купівлі-продажу.

Відповідно до ч 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Тому, суд, вважає, що оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, його треба стягнути з ОСОБА_4 на користь держави у сумі 551 грн. 20 коп.

На підставі ст. 57-60,147,208-209,212-215,292,294 ЦПК України, ст. 203,215,216,225 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. № 9 " Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання провочинів недійсними", суд

в и р і ш и в :

позовні вимоги ОСОБА_6, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , треті особи орган опіки та піклування Дружківської міської ради, приватний нотаріус Дружківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним задовольнити.

Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4, укладений 27 серпня 2014 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4, який посвідчено приватним нотаріусом Дружківського нотаріального округу ОСОБА_7 , зареєстрованого за № 3966 - визнати недійсним.

Зобов"язати ОСОБА_4 повернути другій стороні, а саме ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_5, а ОСОБА_2 повернути ОСОБА_4 вартість квартири, вказану у договорі.

Стягнути з ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 в Дружківське УК ( м.Дружківка) 22030001 Код ГУДКСУ у Донецькій області, МФО 834016 рахунок 0040 судовий збір у сумі 551 (п'ятсот пятьдесят одна) грн. 20 коп..

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя: А. Л. Гонтар