АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
№22-ц/796/1936/2016 Головуючий у 1-й інстанції - Миколаєць І.Ю.
Доповідач - Українець Л.Д.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - Українець Л.Д.

суддів - Оніщука М.І.,

- Немировської О.В.,

за участю секретаря - Троц В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, поданою представником ОСОБА_3 на заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 31 серпня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Даніель» про захист прав споживачів фінансових послуг та стягнення суми депозитних вкладів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про захист прав споживачів фінансових послуг та стягнення суми депозитних вкладів.

У мотивування вимог посилався на те, що 25 червня 2013 року між ним та ПАТ «КБ «Даніель» укладено Договір строкового банківського вкладу «Свято, що наближається» №Т-378-11 строком до 01 липня 2014 року із щомісячною виплатою процентів в розмірі 10% річних.

На виконання п.1.1 Договору він вніс, а відповідач прийняв на депозитний рахунок кошти в сумі 16 666,08 доларів США.

Повернення вкладу та виплата процентів повинні були здійснитися 01 липня 2014 року, проте відповідач цього не зробив, у зв'язку з чим станом на 26 лютого 2015 року банк повинен сплатити йому суму в розмірі 751 063,55 грн, яка складається з:

- суми депозитного вкладу - 500 149,06 грн;

- заборгованості по процентах у період з 25 червня 2013 року по 26 лютого 2015 року - 83 475,81 грн;

- 3% річних від суми боргу за весь час прострочення в період з 25 червня 2013 року по 26 лютого 2015 року - 24 896,29 грн;

- індексу інфляції за весь час прострочення в період з 25 червня 2013 року по 26 лютого 2015 року - 142 542,39 грн.

Враховуючи те, що 23 квітня 2014 року він отримав кошти в сумі 140 657,22 грн, загальна сума заборгованості становить 610 406,33 грн.

Окрім того, між ним та адвокатом ОСОБА_3 укладено договір про надання правової допомоги. На виконання цього договору він сплатив 1000 грн, що підтверджується Актом №1 «Про оплату послуг».

З урахуванням наведеного просив суд стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в розмірі 610 406,33 грн та у розмірі 1000 грн.

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 31 серпня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Даніель» про захист прав споживачів фінансових послуг та стягнення суми депозитних вкладів відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Зазначає, що судом першої інстанції грубо проігноровано норми ЦК України, які в силу ч. 2 ст. 4 цього Кодексу мають вищу юридичну силу, ніж норми законів України, а тому неповне виконання банком своїх обов'язків по депозитному договору порушило його права, а суд, ухвалюючи рішення, не здійснив жодних дій для їх захисту.

Судом не взято до уваги, що норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не можуть суперечити нормам ЦК України.

ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені, що підтверджується розписками про вручення їм поштових відправлень відповідно 23 та 24 грудня 2015 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника банку, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції підставно виходив з їх недоведеності та необґрунтованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Так, 25 червня 2013 року між ОСОБА_2 та ПАТ «КБ «Даніель» укладено Договір строкового банківського вкладу «Свято, що наближається» №Т-378-11, згідно п. 1.1 якого банк приймає, а вкладник передає в управління банку грошові кошти в сумі 16 666,08 доларів США на зберігання з 26.06.2013 року по 01.07.2014 року (а.с. 19).

25 червня 2013 року ОСОБА_2 на виконання умов договору на депозитний рахунок банку внесено 16 666,08 доларів США, що підтверджується квитанцією №304326 від 23.06.2013 року (а.с. 20).

Згідно п. 1.3. Договору банк повертає вкладнику вклад і нараховані на нього відсотки згідно умов п.1.1 цього Договору або за заявою (вимогою) вкладника, наданою в письмовій формі банку, щодо виконання зобов'язань банком, в порядку та на умовах, передбачених цим Договором та чинним законодавством України, в т.ч. ст. 1058-1065 ЦК України.

У випадку, коли вкладник не вимагає повернення вкладу в дату, визначену у п. 1.3 цього Договору, цей Договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу. При цьому банк на наступний робочий день переносить суму вкладу разом з нарахованими та невиплаченими відсотками за цим Договором на вкладний рахунок на вимогу НОМЕР_1 і нараховує відсотки по ставці вкладу на вимогу з розрахунку 1% річних. Період нарахування відсотків по кладу на вимогу - період, що починається з дня надходження коштів на вкладний рахунок на вимогу до дня, що передує поверненню коштів. Повернення коштів з вкладного рахунка на вимогу здійснюється на підставі заяви вкладника, наданої до банку не пізніше ніж 10 робочих днів до дати отримання коштів (п. 4.3 Договору).

Згідно положень ст. ст. 525-526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Статтею 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність»визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1060 ЦК України в редакції, яка діяла в момент виникнення спірних правовідносин) договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

З даних, що містяться на сайті http://www.fg.gov.ua, вбачається, що Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 16.01.2014 прийнято рішення №1 щодо запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ "Комерційний Банк "Даніель". Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Комерційний Банк "Даніель" призначено провідного професіонала відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_4. Тимчасову адміністрацію в ПАТ "Комерційний Банк "Даніель" запроваджено строком на 3 місяці з 17.01.2014 по 16.04.2014.

Також Постановою Правління Національного банку України від 16 січня 2014 року №14 ПАТ "Комерційний Банк "Даніель" віднесено до категорії неплатоспроможних.

Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 15.04.2014 №217 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Комерційний Банк "Даніель" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 16.04.2014 №29 про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ "Комерційний Банк "Даніель" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ "Комерційний Банк "Даніель" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Фонду ОСОБА_4 з 17 години 30 хвилин 16.04.2014 по 15.04.2015.

На підставі частини п'ятої статті 44 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 12 березня 2015 року № 57 про продовження строку ліквідації ПАТ "Комерційний Банк "Даніель"на один рік до 14.04.2016 включно.

Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Відповідно до п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

У п. 6 ст. 2 цього Закону України зазначено, що ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Отже, починаючи з 17 січня 2014 року банк здійснює свою діяльність на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»є спеціальними і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200тис. грн. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Пунктом 1 ч. 6 ст. 36 цього Закону встановлено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті.

З матеріалів справи вбачається, що кошти надійшли на поточний рахунок позивача 25 червня 2013 року, тобто, до дня введення тимчасової адміністрації, тому на них поширюється обмеження, встановлені п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Так, введення тимчасової адміністрації стосовно ПАТ «КБ «Даніель» це заходи, наслідком яких є спеціальний порядок повернення грошових коштів відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Отже, сума коштів, що перебуває на поточному рахунку позивача станом на день введення тимчасової адміністрації розглядається як вклад однієї фізичної особи та підпадає під виплату гарантованої суми в розмірі 200 тис. грн. Будь-яких переказів за минулий період Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не допускає.

Таким чином, виконання спірної операції банком обмежується положеннями п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

При цьому позивач не позбавлений можливості захистити свої майнові права в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», чим і скористався ОСОБА_2, отримавши 23 квітня 2014 року 140 657,22 грн.

Разом з тим у випадку, якщо вклад перевищує гарантовану суму, у разі ліквідації банку задоволення таких кредиторських вимог здійснюється у черговості, визначеній ст. 52 Закону за рахунок коштів, одержаних у результаті ліквідації та реалізації майна банку.

Також судом першої інстанції підставно відмовлено в задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 1000 грн, оскільки позовні вимоги про стягнення суми вкладу не підлягають до задоволення.

За таких обставин суд першої інстанції встановив всі обставини справи, надав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального права, що регулюють дані правовідносини.

Рішення суду відповідає вимогам закону, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3, відхилити.

Заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 31 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: