Справа №333/705/16-ц
Пр. № 2/333/998/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.09.2016 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Боровікової А.І., при секретарі Носаченко О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Територіальної громади м. Запоріжжя в особі ОСОБА_4 міської ради, третя особа: Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції - про надання дозволу на оформлення (узаконення) самочинного будівництва та самочинного переобладнання без згоди співвласника житлового будинку, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2016р. позивачі звернулись до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_3, який у подальшому уточнили, звернувшись з позовом до ОСОБА_3, Територіальної громади м. Запоріжжя в особі ОСОБА_4 міської ради, третя особа: Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції - про надання дозволу на оформлення (узаконення) самочинного будівництва та самочинного переобладнання без згоди співвласника житлового будинку, посилаючись на те, що житловий будинок за адресою: м. Запоріжжя, вул. Планерна, буд. 20, належить на праві спільної часткової власності таким особам: ОСОБА_1 - 1/2 частина будинку, ОСОБА_2 - 9/25 частин будинку, ОСОБА_3 - 7/50 частин будинку.

Позивачі зареєстровані та постійно проживаємо у житловому будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Планерна, буд. 20.

Співвласник вказаного житлового будинку відповідач ОСОБА_3 був виписаний із будинку 23.05.1961 р. та з цього часу в будинку не проживає.

У 2006-2009 роках позивачами на земельній ділянці за адресою: м. Запоріжжя, вул. Планерна, 20, було самочинно збудовано: житлову прибудову літ. А1 площею 85,2 кв. м, прибудову а2 площею 3,3 кв. м.

Крім того, у 2006-2009 роках ними було самочинно переобладнано частину житлового будинку літ. А., що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок за адресою: м. Запоріжжя, вул. Планерна, буд. 20, виготовленим станом на 21.04.2011 р.

Для оформлення у встановленому законом порядку здійсненого ними у 2006-2009 роках самочинного будівництва та самочинного переобладнання необхідна письмова згода на це співвласника житлового будинку ОСОБА_3

Однак позивачі не мають можливості отримати від відповідача ОСОБА_3 зазначену письмову згоду, оскільки місце проживання (перебування ) останнього їм невідоме. За наявною у них інформацією відповідач ОСОБА_3 у 1961 р. виїхав на постійне місце проживання до м. Москви.

01.11.2011 р. ОСОБА_1 звертався до Комунарського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області із заявою, в якій просив розшукати ОСОБА_3 В ході проведеної за заявою ОСОБА_1 дослідної перевірки місце проживання (місцезнаходження) ОСОБА_3 не було встановлено.

Посилаючись на ч. 1 ст. 16 ЦК України, позивачі просять суд надати ОСОБА_1 та ОСОБА_2, дозвіл на оформлення у встановленому законом порядку (узаконення) здійсненого ними на земельній ділянці за адресою: м. Запоріжжя, вул. Планерна, 20, самочинного будівництва та самочинного переобладнання, а саме: самочинно збудованої житлової прибудови літ. А1 площею 85,2 кв. м, самочинно збудованої прибудови а2 площею 3,3 кв. м, самочинно переобладнаної частини житлового будинку літ. А без згоди співвласника житлового будинку ОСОБА_3, якому на праві спільної часткової власності належить 7/50 частин житлового будинку.

У судовому засіданні позивчач ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_6 позовні вимоги підтримали повністю, надалали суду пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просили суд задовольнити позов.

Представник відповідача ОСОБА_4 міськлої ради в судовому засіданні просила суд вирішити позов на розсуд суду.

Позивачка ОСОБА_2, та представник третьої особи Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції до судового засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Відповідач ОСОБА_3 до суду не зявився, оскільки місце знаходження відповідача ОСОБА_3 невідоме, останній був повідомлений про час та місце розгляду справи через оголошення у пресі газеті „ОСОБА_4 правда.

Керуючись ст. 169 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності позивачки ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3 та представника третьої особи.

Вислухавши пояснення позивача, його представника, ппредставника ЗМР, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно до ст.58 ЦПК України, суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Судом встановлено:

Як вбачається з матеріалів справи, житловий будинок, розташований за адресою: м.Запоріжжя, вул.Планерна, був. 20, належить на праві спільної часткової власності таким особам: ОСОБА_1 - 1/2 частина будинку, ОСОБА_2 - 9/25 частин будинку, ОСОБА_3 - 7/50 частин будинку.

Вкачане підтверджується документами:

- договором дарування частини житлового будинку від 26.12.1980 р,. укладеним між дарувальником ОСОБА_7, з однієї сторони, та обдаровуваними ОСОБА_1, ОСОБА_2 з другої сторони, посвідченим державним нотаріусом Шостої ОСОБА_4 державної нотаріальної контори ОСОБА_8, зареєстрованим в реєстрі за № 2-565, реєстраційним написом ОСОБА_4 міланського бюро технічної інвентаризації від 14.01.1981 р.,

- договором купівлі-продажу частини житлового будинку від ЗІ 07.2000 р., укладеним мім продавцем державою України в особі Верховної Ради України (державна податкова інспекція) та покупцем ОСОБА_2 О В., посвідченим приватним нотаріусом ОСОБА_4 міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_9, зареєстрованим в реєстрі за № 3302, реєстраційним посвідченням, виданим орендним підприємством ОСОБА_4 міжміське бюро технічної інвентаризації 09.08.2000 р.,

- технічним паспортом на житловий будинок за адресою: м.Запоріжжя, вул.Планерна, буд. 20, виготовленим станом на 21.04.2011 р.,

- довідкою-характеристикою №2983 від 16,08.1989 р., виданою ОСОБА_4 міжміським бюро технічної інвентаризації.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстровані та постійно проживають у житловому будинку за адресою: м.Запоріжжя, вул.Планерна, був. 20.

Співвласник вказаного житлового будинку ОСОБА_3 виписаний із будинку 23.05.1961 р. та з цього часу в будинку не проживає.

Вказане підтверджується будинковою книгою на житловий будинок за адресою. м.Запоріжжя, вул.Планерна, буд. 20.

Як зазначають позивачі, у 2006-2009 роках ними - ОСОБА_1 ОСОБА_2, на земельній ділянці за адресою: м.Запоріжжя, вул.Планерна, 20, було самочинно збудовано: житлову прибудову літ. А1 площею 85,2 кв. м, прибудову а2 площею 3.3 кв, м.

Крім того, у 2006-2009 роках ними також було самочинно переобладнано частину житлового будинку літ А.

Зазначене підтверджується технічним паспортом на житловий будинок за адресою: м.Запоріжжя, вул.Планерна, буд.20, виготовленим станом на 21.04.2011 р.

Позивачі вважають, що для оформлення у встановленому законом порядку (узаконення) здійсненого ними у 2000-2009 роках самочинного будівництва та самочинного переобладнання необхідна письмова згода на це співвласника житлового будинку ОСОБА_3 і що не мають можливості отримати від ОСОБА_3 А,Я. зазначену письмову згоду, оскільки місце проживання (перебування) ОСОБА_3 їм невідоме.

За наявною у них інформацією ОСОБА_3 у 1961 році виїхав на постійне місце проживання до міста Москви.

01.11.2011 р. ОСОБА_1 звергався до Комунарського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області із заявою, в якій просив розшукати ОСОБА_3Я,

09.11.2011 р. оперуповноважений СКР Комунарського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області лейтенант міліції ОСОБА_10, провівши дослідну перевірку на заявою ОСОБА_3 О,В. про розшук ОСОБА_3, виніс постанову про відмову в порушенні кримінальної справи на підставі п. 1 ч. 1 ст.6 КПК України (за відсутністю події злочину).

В ході проведеної за заявою ОСОБА_1 дослідчої перевірки місце проживання і місцезнаходження ОСОБА_3 не було встановлено.

Вказане підтверджується постановою оперуповноваженого СКР Комунарського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області лейтенанта міліції ОСОБА_10 від 09.11..2011 р. про відмову в порушенні кримінальної справи (ЖРЗПЗ № 12559 від 01.11.2011 р, ).

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з того, що земельна ділянка, на якій знаходиться предмет спору не оформлена належним чином - немає договору оренди або державного акту на право власності на земельну ділянку, немає інвентарного номеру земельної ділянки, не визначені межі земельної ділянки у передбаченому законом порядку.

Статтею 375 ЦК України передбачено, що тільки власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу, нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Таким чином, можна виділити наступні ознаки самочинного будівництва:

- об'єкт нерухомого майна збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети у встановленому порядку;

- відсутність належного дозволу чи належно затвердженого проекту для будівництва;

- створення об'єкта з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Кожна із зазначених ознак є самостійною і достатньою для того, щоб визнати об'єкт нерухомого майно самочинним будівництвом.

Самочинне будівництво являє собою правопорушення, що полягає в порушенні норм земельного законодавства, що регулює надання земельної ділянки під будівництво, або містобудівних норм, що регулюють проектування й будівництво. Тому особа, що здійснила самочинне будівництво, не є законним власником.

Частиною 2 ст. 376 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво, лише у випадках, передбачених ст. 376 ЦК, а саме: за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під вже збудоване нерухоме майно (ч. 3 ст. 376 ЦК України); за особою - власником (користувачем) земельної ділянки, яка здійснила самочинне будівництво на цій ділянці, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 5 ст. 376 ЦК України).

При цьому позивачами не надані відповідні висновки: технічний висновок про відповідність виконаних робіт будівельним нормам і правилам, висновок про відповідність перепланування санітарно-епідеміологічним вимогам, пропонованим до будинків і приміщень, і правилам пожежної безпеки, а також інших служб.

Відповідно до 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідачем по справі є особа, яка на думку позивача, порушила, не визнає чи оспорює його субєктивне право, свободи чи інтерес, який охоронюється законом.

Статтею 16 ЦК України не передбачано такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів особи (позивачів) як надання дозволу на здійснення будь-яких дій, в даному випадку щодо вимог позивачів на оформлення (узаконення) самочинного будівництва без згоди співвласника житлового будинку.

З огляду на те, що суд не повинен заміняти органи, на які покладені обов'язки по видачі дозволів на будівництво й узгодженню забудови, визнання права власності на самочинне будівництво в судовому порядку залишається винятковим способом захисту права, на суд не може покладатися обовязок надавати позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дозвіл на оформлення у встановленому законом порядку (узаконення) здійсненного ними на земельній ділянці за адресою: м. Запоріжжя, вул.Планерна, 20. самочинного будівництва та самочинного переобладнання.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню як безпідставні.

Керуючись ст.ст. 16, 375, 376, 378 ЦК України, ст.ст. 212-214 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя А.І. Боровікова