Справа № 487/8631/15-ц
Провадження № 4-с/487/4/16
УХВАЛА

04.04.2016 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого-судді Карташевої Т.А.

секретаря Уманського І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду Заводського району м. Миколаєва скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Заводського ВДВС ММУЮ ОСОБА_2 В обґрунтування скарги зазначив, що він не згоден з відкриттям державним виконавцем 27.10.2015 року виконавчого провадження по примусовому стягненню на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» судового збору в розмірі 566,66 грн. на підставі виконавчого листа №2/487/1733/13, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва 13.04.2015 року., оскільки стягувач пред'явив виконавчий лист до виконання 23.10.2015 року, тобто в день, коли сплинув строк для пред'явлення виконавчого документу до виконання, визначений ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження». Апеляційним судом Миколаївської області ухвалено рішення від 30.01.2014 року у справі №22ц/784/309/14, яким скасоване заочне рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 22.07.13 р. у цивільній справі №2/487/1733/13, та ухвалено нове рішення. Рішення апеляційного суду Миколаївської області набрало чинності 30.01.2014 року, тому станом на 23.10.2015 р., коли стягувач звернувся з заявою про примусове виконання рішення суду, минув один рік та дев'ять місяців від дня, наданого Законом України «Про виконавче провадження» для пред'явлення виконавчого документу для виконання. В такому разі, на його думку, державний виконавець повинен був застосувати вимоги ч. 1 ст. 25, п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» та відмовити у відкритті виконавчого провадження, але цього не зробив. ОСОБА_1 просив визнати дії головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_2 по відкриттю виконавчого провадження за порушеними строками пред'явлення ТОВ «ОТП Факторинг Україна» виконавчого документа до виконання неправомірними, а постанову ВП №49111291 від 27.10.2015 р. про відкриття виконавчого провадження такою, що не підлягає виконанню.

До судового засідання заявник не з'явився без повідомлення причин неявки, про розгляд скарги був повідомлений в установленому законом порядку.

Головний державний виконавець Буділовська О.О. в судовому засіданні 17.03.2016 р. просила відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1, посилаючись на те, що постанова про відкриття виконавчого провадження була прийнята на підставі належним чином оформлених виконавчих документів та за заявою стягувача, з врахуванням вимог ст.ст. 17,19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження». Посилання заявника на порушення державним виконавцем вимог ст.ст. 22, 24 зазначеного закону є безпідставним, оскільки виконавчий документ надійшов до відділу разом з ухвалою від 31.07.2015 р. про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Представник стягувача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не був присутнім в судовому засіданні, причин неявки суду не повідомив, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність.

Заслухавши пояснення державного виконавця, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи (у тому числі державні виконавці) зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 19 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно з пунктами 3.1, 3.2, 3.3 Інструкції з примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 р., примусовому виконанню підлягають виконавчі документи, визначені у статті 17 Закону ; підставою для вжиття заходів примусового виконання рішень є виконавчий документ, який предявлений до виконання в установленому Законом порядку ; виконавчий документ повинен відповідати вимогам до виконавчого документа, зазначеним у статті 18 Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. Частиною другої зазначеної статті закону встановлено, що строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Статтею 24 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред'явлення для примусового виконання якого закінчився, про що виносить відповідну постанову. Стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк, якщо інше не передбачено законом. Таке право стягувача передбачено також ч. 1 ст. 371 ЦПК.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пропуску встановленого строку пред'явлення документа до виконання.

Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 30.01.2014 року було скасовано рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 22.07.2013 р. і ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, стягнуто з ОСОБА_1М, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» по 566,66 грн. з кожного судових витрат.

На підставі вказаного рішення Заводським районним судом м. Миколаєва 13.07.2015 року було видано виконавчий лист №2/487/1733/13. 22.07.2015 року виконавчі листи отримані стягувачем.

23.10.2015 року представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до Заводського ВДВС Миколаївського МУЮ з заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №2/487/1733/13. До заяви була додана ухвала Заводського районного суду м. Миколаєва від 31.07.2015 року про поновлення стягувачу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення.

27 жовтня 2015 року постановою головного державного виконавця Заводського ВДВС ММУЮ ОСОБА_2 було відкрито виконавче провадження №49111291 з виконання виданого Заводським районним судом м Миколаєва виконавчого листа №2/487/1733/13 від 13.07.2015 року про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» по 566,66 грн. з кожного судових витрат.

Копія постанови про відкриття зазначеного виконавчого провадження 29.10.2015 р. з супровідним листом направлена адресатам: ОСОБА_1, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» рекомендованою кореспонденцією.

Таким чином, суд вважає, що державний виконавець під час відкриття виконавчого провадження дотримався вказаних положень Закону України «Про виконавче провадження», постанова про відкриття виконавчого провадження є законною та ніяким чином не порушує права заявника ОСОБА_1 Підстави для застосування п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» у державного виконавця були відсутні, оскільки ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 31.07.2015 року стягувачу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був поновлений строк для пред'явлення виконавчого документу до виконання. А оскільки строки поновлено, строки предявлення до виконання виконавчого документу, визначені законом, стягувачем станом на час відкриття виконавчого провадження пропущені не були.

На підставі вищенаведеного, скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 383-389 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Т.А. Карташева