РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2016 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді Козак О.В.,

при секретарі Слободянюк А.Ю.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа виконавчий комітет Хмельницької міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача, третя особа виконавчий комітет Хмельницької міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 25.07.2010 року між ним та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, який було розірвано рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 06.04.2015 року. Від даного шлюбу 03.08.2011 року у них з відповідачкою народився син - ОСОБА_4. Син проживає разом із відповідачкою і за час їхнього окремого проживання у нього з відповідачем почались непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні сина, його відвідуванні, зі сторони відповідача та осіб, які проживають разом із нею, почались створюватись штучні перешкоди. Відповідач повністю ізолювала дитину від нього та спілкування з ним. Всі його спроби нормальним, мирним шляхом врегулювати даний спір призводять лише до агресії з боку відповідачки, яка не бажає його присутності та безпідставно відмовляє йому у спілкуванні з дитиною навіть по телефону. Також відповідач не надає на його запитання правдивої та повної інформації щодо стану здоровя та розвитку дитини, у розмові з ним вживає нецензурну лексику, принижує його честь та гідність, як батька в присутності сина, поширює неправдиві відомості та чутки про нього, настроює сина проти нього. Зважаючи на те, що з відповідачем не вдалось урегулювати конфлікт щодо його спілкування з дитиною мирним шляхом, позивач просить зобовязати ОСОБА_2 не чинити йому перешкоди брати участь у вихованні та спілкуванні з сином - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та встановити графік для його зустрічей з сином: з 10год. до 20 год. у вихідні дні два рази на місяць, без присутності матері дитини; кожного року у липні місяці протягом 14 календарних днів відпочинку з сином; у святкові дні кожного року 02 січня, 1 та 9 травня; 02 серпня кожного року перед днем народження сина.

В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги, просить позов задоволити та зобовязати ОСОБА_2 не чинити йому перешкод брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з його сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та встановити графік для його зустрічей з сином: з 10год. до 14 год. у вихідні дні два рази на місяць, без присутності матері дитини; кожного року у липні місяці від 7 до 14 календарних днів відпочинку з сином; у святкові дні кожного року 03 січня, 19 грудня; 03 серпня кожного року в день народження сина. В судовому засіданні позивач також пояснив, що відповідач забороняє спілкуватись з дитиною, в 2015 році він бачив дитину лише 3 рази, 01.08.2015 року подзвонив до відповідачки з проханням побачитись з дитино, проте вона йому відмовила. 02.08.2015 року він прийшов до дитини але його не впустили.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила, суду пояснила, що вона перестала проживати з позивачем з 17.12.2014 року. 19.12.2014 року позивач приніс дитині подарунок, після чого вона виявила, що зникла золота прикраса дитини. Перед цим, позивач викрав золото її батьків. Більше спроб прийти до дитини позивач не робив. Він не виявляв реального бажання бачити дитину, хоча вони проживають в одному дворі і позивач часто сидить в дворі, де вживає алкогольні напої. Окрім наведеного, позивач набрався боргів і в неї незнайомі чоловіки на вулиці вимагали розрахуватись за його борги, тому вона боїться за життя дитини.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог, оскільки позивач бездоказово звернувся до суду та не надав суду доказів того, що йому не дають дитину. З часу окремого проживання позивач не надає допомоги на утримання дитини, не має місця куди міг би привести дитину під час зустрічей, не знає дитини, її звичок, не володіє інформацією про стан її здоровя, а тому не зможе доглянути за дитиною належним чином.

Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради в судове засідання не зявилась подала до суду заяву про слухання справи за її відсутності та при винесенні рішення просять визначити участь батька у вихованні дитини відповідно до висновку органу опіки та піклування.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні сторони з 25.07.2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06.04.2015 року. Від шлюбу мають спільного сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-БВ № 251485.

Малолітній син позивача ОСОБА_4 проживає з матір'ю в АДРЕСА_1 і вказаний факт сторонами не оспорюється та підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 05.11.2015 року.

Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (ч.ч. 1, 2 ст. 159 СК України).

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні обставин того, що ОСОБА_2 чинить перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні із дитиною не доведено.

Так, позивачем на підтвердження своїх вимог надано суду лист адресований ОСОБА_2 щодо укладення між ними договору про здійснення батьківських прав та обовязків, у звязку з небажанням останньою конструктивно вирішити питання щодо його участі у вихованні їх сина. Однак, як пояснив в судовому засіданні сам позивач відповідач даного листа не отримала і він повернувся на його адресу.

Також, позивачем надано суду акт відвідування від 22.01.2016 року, згідно якого він відвідав дитячий садок №38 з метою дізнатись про успіхи у навчанні та розвитку його сина ОСОБА_4, про дати проведення дитячих заходів у закладі, щоб мати можливість побачити свою дитину. Проте, вказаний акт не підтверджує факту перешкоджання відповідачкою участі позивача у вихованні дитини, оскільки згідно довідки Хмельницького дошкільного навчального закладу №38 «Світанок» № 12 від 27.01.2016 року ОСОБА_4 дійсно 22.01.2016 року приходив в ДНЗ №38 «Світанок» щоб засвідчити його відвідування сина ОСОБА_4 та хотів забрати дитину без погодження з матірю, але вихователь ОСОБА_5 не віддала дитину батькові, тому що бачила його вперше і повідомила про це матір дитини.

Окрім наведеного, згідно довідки Хмельницького дошкільного навчального закладу №38 «Світанок» № 207 від 16.12.2015 року в період часу з грудня 2014 року по теперішній час ОСОБА_4 до дошкільного закладу безпосередньо приводить та забирає мати. Батько ОСОБА_1 прийшов у дошкільний заклад лише один раз у жовтні 2015 року, при тому бажання побачити дитину не виявив, лише поцікавився хто приводить та забирає сина, як одягнений і чи вихований. Плату за харчування та додаткові освітні послуги вносить мати.

Не доводить факту перешкоджання відповідачкою участі позивача у вихованні дитини до моменту звернення його до суду і відеозапис зустрічі позивача з відповідачкою від 18.01.2016 року, переглянутий в судовому засіданні, оскільки він був здійснений вже після звернення позивача до суду з позовом. При цьому відповідачка в судовому засіданні пояснила, що позивач дійсно намагався поспілкуватись з нею в той час коли вона вела дитину до садочка і здійснював відеозйомку, однак вона була обмежена в часі щоб спілкуватись з ним, оскільки мала вчасно привести дитину до садочка. Вказані доводи відповідачки позивачем в судовому засіданні належними та допустимими доказами не спростовані.

Інших доказів на підтвердження своїх вимог ОСОБА_1 суду не представив.

Окрім наведеного, згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 05.11.2015 року, затвердженого заступником начальника Служби у справах дітей, ОСОБА_1 не виконав домовленості щодо надання комісії можливості обстежити його житлово-побутові умови.

В силу ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Позивач, будучи батьком дитини прагне спілкування із ним, оскільки участь у вихованні та розвитку дитини є його правом та обов'язком.

В той же час, суду не було надано доказів того, що ОСОБА_1 зловживає алкогольними напоями або наркотичними засобами, знаходиться на обліку в психіатра, негативно впливає на дитину з точки зору його виховання, чи його спілкування з дитиною перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Надані відповідачкою судові рішення про стягнення з позивача коштів за кредитними договорами не доводить негативно впливу позивача на дитину з точки зору його виховання, чи того, що спілкування відповідача з дитиною перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Не доводить вказаного факту і протоколи про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 17.12.2015 року (ОСОБА_6І.) та від 26.01.2016 року (ОСОБА_2І.), оскільки факт вчинення ОСОБА_1 кримінальних правопорушень за вказаними заявами судом не встановлений.

Згідно наданої суду копії вироку Печерського районного суду від 20.07.2015 року, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.1,2 ст.205, ч.ч.1,3 ст.358 КК України та призначено покарання зі звільненням від його відбування на підставі ст. 75 КК України. Проте, злочини за які позивача засуджено не є насильницькими і відповідачкою не обґрунтовано, яким чином вказаний факт може вплинути на спілкування позивача з дитиною, що перешкоджатиме нормальному її розвитку.

ОСОБА_1 проживає окремо від малолітнього ОСОБА_4, внаслідок чого користується правом на його виховання в обмеженому вигляді. Разом з тим, враховуючи вищевикладене, а також що між сторонами не досягнуто згоди щодо порядку та способу участі позивача у вихованні дитини, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню і запропонований органом опіки та піклування спосіб і порядок участі у вихованні ОСОБА_1 із сином, згідно висновку від 09.11.2015 року щотижня в один із вихідних днів кілька годин, за попередньою домовленістю з матірю та в її присутності, з можливістю відвідування дитячих розважальних закладів, є більш прийнятним, ніж той який просить встановити позивач, оскільки при цьому найбільш враховано вік дитини, стан її здоровя, відвідування дитиною дошкільного дитячого закладу.

При цьому суд вважає, що реалізація одним із батьків свого права на спілкування з дитиною у будь-якому разі не повинна перешкоджати нормальному розвиткові дитини, у звязку з чим, враховуючи вік дитини, вимоги позивача в частині визначення порядку його участі у вихованні дитини, який передбачає зустрічі без присутності матері, в тому числі у святкові дні та в липні місяці від 7 до 14 календарних днів відпочинку, задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги щодо визначення права ОСОБА_1 на участь у вихованні сина підлягають задоволенню частково, а саме ОСОБА_1 слід визначити порядок участі у вихованні неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом зустрічей щотижня в один із вихідних днів кілька годин, за попередньою домовленістю з матірю та в її присутності, з можливістю відвідування дитячих розважальних закладів.

В задоволенні решти вимог слід відмовити, за недоведеністю позовних вимог.

Судові витрати відповідно до ст.88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених вимог, тобто в сумі 121,80 грн..

Керуючись ст.ст.157, 158, 159 СК України, ст.15 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.3,11,60, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

Визначити способи участі у вихованні та спілкуванні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 з малолітнім сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом зустрічей із ним щотижня в один з вихідних днів кілька годин за попередньою домовленістю з матірю ОСОБА_2 у її присутності, з можливістю відвідування дитячих розважальних закладів.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 121,80 грн..

На рішення через суд першої інстанції, який його ухвалив, може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня його проголошення, а в разі, якщо апеляцію подають особи, які не були присутніми в судовому засіданні, то апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: