Справа №573/2444/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1249/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

26 липня 2016 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Шевченка В. А.,

суддів - Семеній Л. І. , Бойка В. Б. ,

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Білопольського районного суду Сумської області від 13 червня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, про відшкодування майнової шкоди,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_4 з позовом, у якому зазначав, що за рішенням Апеляційного суду Сумської області від 22 вересня 2015 року припинено право власності відповідачки на 1/4 частину будинку № 41 по вул. Крупської у м. Білопіллі Сумської області й стягнуто з нього на її користь грошову компенсацію в розмірі 62975 грн.

14 травня 2015 року при примусовому вселенні його в цей будинок, яке відбулося на виконання судового рішення, він виявив, що відповідачка завдала йому значної майнової шкоди шляхом демонтажу, привласнення 20 метрів пластикових труб вартістю 340 грн., насоса «Малюк» з колодязя вартістю 450 грн., ванни в зборі 3471 грн., раковини 476 грн., дверної ручки 25 грн., газового шланга 57 грн., трьох розеток 69 грн., чотирьох патронів 36 грн., чотирьох електролампочок 28 грн., пятьох антимоскітних сіток і вісьмох відливів з вікон 1170 грн., газової плити 3950 грн. та водонагрівача 1970 грн.

Крім того, вона умисно пошкодила перше кільце в колодязі, для заміни якого необхідно витратити 1700 грн.

Оскільки зазначене майно було оцінене під час проведення судової будівлеьно-технічної експертизи та відповідачці присуджено за нього компенсацію, позивач просив стягнути з ОСОБА_4 на відшкодування заподіяної йому шкоди 13742 грн.

Рішенням Білопольського районного суду Сумської області від 13 червня 2016 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 21 жовтня 2014 року за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнано право власності відповідно на 3/4 та 1/8 частку домоволодіння № 41 по вул. Крупській в м. Білопіллі Сумської області в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7 (а. с. 112-117).

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 10 грудня 2014 року частку ОСОБА_4 у праві власності на спірне домоволодіння змінено з 1/8 на 1/4 (а. с. 118-121).

Заочним рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 02 лютого 2015 року ОСОБА_3 вселено до житлового будинку № 41 по вул. Крупській в м. Білопілля Сумської області (а. с. 122-123).

Рішенням цього ж суду від 17 серпня 2015 року припинено право власності ОСОБА_4 на 1/4 частину домоволодіння по вул. Крупській, 41 у м. Білопіллі; за ОСОБА_3 визнано право власності на 1/4 частину цього домоволодіння з виплатою ОСОБА_4 компенсації за припинення права власності на належну їй частку у розмірі 37880 грн. (а. с. 10-14).

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 22 вересня 2015 року зазначене рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру грошової компенсації за припинення права власності ОСОБА_4 на 1/4 частину будинку змінено шляхом збільшення цієї суми до 62975 грн. (а. .с 17-18).

Частиною 1 ст. 22 ЦК передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (з відповідними змінами) розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від вини.

Отже цивільно-правова відповідальність у деліктних правовідносинах настає за наявності протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи, шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою та вини особи, яка заподіяла шкоду.

У даному ж випадку, як вірно зазначив суд, позивач не довів самого факту заподіяння йому майнової шкоди відповідачкою.

Щодо висновку судової будівельно-технічної експертизи від 02 квітня 2015 року в цивільній справі № 573/36/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про припинення права власності на частину будинку, на який посилається позивач як на підставу своїх вимог, то в цьому висновку експерт при визначенні дійсної вартості спірного житлового будинку застосував порівняльний підхід, аналізуючи ціни продажу та пропозицій подібного майна з відповідним коректуванням відмінностей між обєктами порівняння, основними елементами якого є характеристики аналогічного майна за місцем його розташування, фізичними і функціональними ознаками, умовами продажу.

Проте даних щодо окремого конкретного рухомого майна та його вартості, про яке йде мова у справі, що переглядається, цей висновок не містить (т. 1, а. с. 70-94, 95, 96, 97, 98, 99-128), тому він не може підтверджувати факт завдання шкоди позивачеві відповідачкою.

Фотознімки будинку № 41 по вул. Крупської у м. Білопіллі, що є у справі № 573/36/15-ц (т. 1, а. с. 215-223), і на які також посилається позивач, теж не підтверджують викладених у позовній заяві обставин.

Допитаний у суді першої інстанції свідок ОСОБА_8, яка вперше була в будинку під час вселення позивача, вказала лише про відсутність у ньому зазначених в позовній заяві речей, не указуючи при цьому на те, що ці речі забрала відповідачка.

Звернень позивача до правоохоронних органів за фактом пошкодження чи знищення рухомого майна з садиби по вул. Крупської, 41 у м. Білопіллі, як пояснила його представник у суді апеляційної інстанції, не надходило.

За таких умов перелічені вище докази суд обґрунтовано не взяв до уваги.

Визнання ж ОСОБА_4 тієї обставини, що вона забрала з будинку ванну, газову плиту, бойлер та чотири патрони, на що посилається заявник у апеляційній скарзі, і що підтверджується технічним записом судового засідання від 19 травня 2015 року у вказаній вище справі, не впливає на законність правильного по суті рішення.

Ці речі з огляду на положення ст. 187 ЦК України не є складовою частиною житлового будинку, оскільки вони були відокремлені без пошкодження будівлі та істотного її знецінення.

До того ж той факт, що ОСОБА_4 забрала собі газову плиту та бойлер був установлений і рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 17 серпня 2015 року у справі № 573/36/15-ц із зазначенням пояснень відповідачки про те, що ці речі були придбані за її кошти. Поряд із цим суд указав, що товарний чек № 3 від 15 жовтня 2009 року був оформлений на ОСОБА_5

З приводу ж вирішення спірних питань відносно того, хто в дійсності є власником згаданих речей і захисту відповідних прав, сторони не позбавлені можливості звернутися до суду з іншими позовами на загальних підставах.

З урахуванням наведеного колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування оскарженого рішення, яке є законним, обґрунтованим та справедливим.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Білопольського районного суду Сумської області від 13 червня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього дня на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -