Провадження № 2/235/230/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2016 року м. Красноармійськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі головуючого судді Хмельової С.М.

за участю секретаря судового засідання Кучерявого М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі №7 м. Красноармійська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Красноармійський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

До Красноармійського міськрайонного суду звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, з 20 серпня 2005 року.

Позивачка вважається такою, що прийняла спадщину від своєї матері ОСОБА_3, яка померла 13.07.2007 року, вона є єдиним спадкоємцем першої черги.

З серпня 2008 року відповідач в житловому будинку не мешкає, особистого майна не має, комунальні послуги не сплачує. В будинку мешкає позивачка та її неповнолітня донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач в добровільному порядку не бажає виписуватись з будинку, тому позивачка вимушена звернутися до суду з позовною заявою з проханням визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивачка просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жили приміщенням, яке розташоване за адресою: вул. Соціалістична, буд. 67, с. Іванівка, Красноармійського району Донецької області.

Позивачка до судового засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач до судового засідання не зявився, електронною поштою на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без його присутності, з позовними вимогами погоджується.

Представник третьої особи Красноармійського МВ ГУ Державної міграційної служби України в Донецькій області, до судового засідання не зявився, про день та час судового засідання повідомлявся належним чином.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно виписки з домової книги Іванівської сільської ради Красноармійського району від 7.12.2015 року, за адресою: вул. Соціалістична, буд. 67, с. Іванівка, Красноармійського району Донецької області, зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_2, донька ОСОБА_4 (а.с.5).

Згідно акту від 24.03.2015 року ОСОБА_2 за адресою: вул.. Соціалістична, буд. 67, с. Іванівка, Красноармійського району Донецької області, станом на 24.03.2015 року не мешкає, особистих речей не має (а.с.6).

Згідно акту від 02.12.2015 року ОСОБА_2 за адресою: вул. Соціалістична, буд. 67, с. Іванівка, Красноармійського району Донецької області, станом на 02.12.2015 року не мешкає, особистих речей не має (а.с.7).

Будинок 67 по вул. Соціалістична, у с. Іванівка, Красноармійського району Донецької області на підставі договору купівлі-продажу від 25.05.2005 року належить ОСОБА_3 (а.с.10).

ОСОБА_3 померла 13.07.2007 року у селі Іванівка, актовий запис про смерть № 12 (а.с.8).

ОСОБА_3 є матірю ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу ОСОБА_5 та Єрини Борисівни (а.с.14), свідоцтвом про народження (а.с.15).

Відповідно до рішення Красноармійського міькрайонного суду від 23.12.2015 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Таким чином, ОСОБА_1 є такою, що прийняла спадщину після смерті матері.

Статтею 71 ЖК України передбачена можливість збереження жилого приміщення за відсутніми наймачами або членами їх сімей протягом шести місяців або протягом більш тривалого часу при наявності конкретних обставин, перелічених також в ст. 71 цього ж кодексу, зокрема призовна та строкова військова служба, тимчасовий виїзд з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у звязку з навчанням, поміщенням дитини (дітей) на виховання в дитячий заклад, до родичів, опікуна чи піклувальника, виїздом у звязку з виконанням обовязків опікуна (піклувальника), влаштування непрацездатних осіб, у тому числі дітей-інвалідів, у будинку-інтернаті та іншій установі соціальної допомоги, виїзду на лікування в лікувально-профілактичний заклад, взяття під варту або засудження).

При цьому під тимчасовою відсутністю розуміються такі випадки, коли особа протягом певного часу не проживає в жилому приміщенні, але інтересу щодо користування ним не втрачає в силу закону. Тимчасова відсутність повинна нести безперервний характер. Якщо особа повертається на місце проживання, вважається, що переривається і строк тимчасової відсутності. Разом з тим, обставиною, яка перериває шестимісячний строк, не може вважатися епізодичні появи особи не з метою постійного проживання, а з метою лише утримати за собою житло.

Згідно ст. 72 Житлового кодексу України суд визнає особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни.

Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним(нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст.317 Цивільного кодексу України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У звязку з тим, що у судовому засіданні встановлено, що відповідач не мешкає у будинку більше ніж 1 рік, зареєстрованого права власності на будинок немає, тому вимоги ОСОБА_1 В,І. законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Згідно ст.7 ч.1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Керуючись ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст. ст. 3, 15, п. 9,10 ст. 110, 118, 119 ЦПК України, ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Красноармійський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, яке розташоване за адресою: вулиця Соціалістична, будинок 67, с.Іванівка Красноармійського району Донецької області, 85350.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

В судовому засіданні 13 січня 2016 року проголошено вступну та резолютивну частину. Повний текст рішення виготовлено 18 січня 2016 року.

Суддя