АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/4014/16 Головуючий 1 інстанції -
Справа № 640/2174/16-ц Діденко С.А..
Категорія : сімейні Доповідач -Гальянова І.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого, судді: Гальянової І.Г.,

суддів: Колтунової А.І.,

Костенко Т.М.,

за участю секретаря: Кравченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м.Харкова від 19 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа : Відділ державної реєстрації цивільного стану по м.Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції про визнання шлюбу недійсним,-

ВСТАНОВИЛА :

11 лютого 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом , в якому просила визнати недійсним шлюб від дня його державної реєстрації 06.02.2015 p., укладений між нею та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та анулювати актовий запис №112 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби ХМУЮ.

Вказані позовні вимоги обгрунтувала тим, що вона мала близькі стосунки з відповідачем , але не любила його та не мала наміру на створення з ним сім ї, у зв'язку з чим вони декілька разів переривали їх стосунки, які було поновлено з листопада 2014 року з ініціативи відповідача.

Позивач зазначає, що під час поновлених зустрічей відповідач став вимагати він неї підтвердити факт того,що її батько є відомим художником , твори якого знаходяться в приватних колекціях на Україні та за кордоном та вона, не розуміючи що запитання відповідача носять лише упереджений характер, підтвердила вказані факти, а також той факт, що її як художника також запрошують за кордон.

Позивач зазначає, що в січні 2015 року та вона, не розуміючи справжніх намірів укласти з нею фіктивний шлюб та будучи вагітною вирішила піти для себе на формальну, офіційну реєстрацію шлюбу, без реального наміру створення сім'ї спільного проживання та ведення спільного господарства та 06.02.2015 року вони уклали з відповідачем шлюб та весілля вона зробила заради батьків

Позивач також зазначає, що після одруження відповідач навіть не створював видимості знаходження у шлюбі, продовжував вести незалежний спосіб життя, ніяким чином не приймав участі в сімейному житті, матеріально не забезпечував її як майбутню мати його дитини. Він категорично відмовлявся відвідувати разом з нею жіночу консультацію, медичних фахівців, здавати необхідні аналізи, проходити обстеження. Вона продовжувала перебувати на повному утриманні своїх батьків як це було і до шлюбу. В подальшому відповідач зізнався в тому, що не мав дійсного наміру на створення з нею сім'ї, а лише розраховував на сприяння її батьків у забезпеченні умов для отримання ним роботи за кордоном . З причин неможливості реалізувати свої плани він не вважав за необхідне навіть створювати видимість подружнього життя.

Позивач також зазначає, що 02.03.2015 року відповідач зник з її життя , про перебування її у пологовому будинку та народження у неї дитини він не цікавився не навідувався та ІНФОРМАЦІЯ_5 вона народила сина. З моменту народження дитини вона та дитина знаходяться на повному утриманні її батьків. 14.11.2015року вона змінила прізвище «ОСОБА_4» на своє дівоче прізвище «ОСОБА_4». Відповідні обставини свідчать про те, що з моменту реєстрації їхнього шлюбу воля сторін не була спрямована на створення сім'ї .Відповідач на момент укладання шлюбу з нею був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 однак, на теперішній час, він знявся з реєстрації за цією адресою та ніде не зареєстрований.

У судовому засіданні суду першої інстанції представник позивача підтримала вказані позовні вимоги позивача та просила їх задовольнити.

Справу розглянуто судом першої інстанції за відсутності відповідача.

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 19 квітня 2016 року позовні вимоги позивача задоволені. Суд визнав недійсним шлюб укладений між ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 року, зареєстрований 06.02.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби ХМУЮ, актовий запис №112 та анулював актовий запис №112 від 06.02.2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та наданим позивачем доказів.

Відповідач зазначає, що їх з позивачем шлюб при його укладанні не є фіктивним про що свідчить зміна позивачем прізвища після укладання шлюбу та він не відмовлявся від виконання сімейних обов'язків та саме позивач відмовилась жити з ним разом, спілкуватись, позбавила можливості бачитись з дитиною, які стали наслідком сімейного конфлікту, а не фіктивності шлюбу та всі дії позивача направлені на перешкоджання та фактичне позбавлення його батьківських прав у відношенні їх дитини , оскільки позивач досі не зареєструвала дитину .

Заслухавши доповідь судді, пояснення відповідача,позивача та її представника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суду першої інстанції.

Задовольняючи вказані позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з доведеності позивачем укладання відповідачем шлюбу без наміру створення сім'ї та набуття прав та обов'язків подружжя.

Однак , з таким висновком суду погодитись не можна.

Так, згідно до вимог ч..2 ст.40 СК України, шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності.

Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім'ї та набуття прав та обов'язків подружжя.

Таким чином, за змістом вказана норма СК України передбачає, що шлюб є фіктивним , якщо на час його укладання жінка та чоловік або один із них не мали наміру створення сім'ї та набуття прав та обов'язків подружжя.

Як свідчать матеріали справи та вказана обставина не заперечується позивачем , до реєстрації шлюбу сторони зустрічались, мали близькі стосунки та час реєстрації шлюбу на 06.02.2015 року позивач була вагітною, про що був також обізнаний і відповідач.

Судом першої інстанції встановлено , що відповідно до свідоцтво про шлюб, він був зареєстрований 06 лютого 2015 року про що складено відповідний актовий запис № 112 та позивач після реєстрації шлюбу обрала своє прізвище ОСОБА_3 ( а.с.6).

Як свідчать надані відповідачем ксерокопії фотокарток, реєстрація шлюбу сторін проходила в урочистій обстановці в присутності їх близьких та друзів та зі святкуванням весілля ( а.с.49-52).

Згідно висновку №93 Департаменту Охорони здоров'я про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я, у ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 народився син, пологи проходили вдома (а.с.11).

Згідно медичній довідці №8 Медичної дитячої поліклініки №23 від 05.11.2015 року, позивач . перебуває під наглядом медичного закладу у зв'язку з народженням дитини за місцем проживання своїх батьків. (а.с.12).

Як свідчить зазначена медична довідка , в графах про місце знаходження жіночої консультації, у якій жінка перебувала під наглядом, дату взяття на облік в жіночій консультації містить прочерки.

Як пояснила позивач в судовому засіданні суду апеляційної інстанції до теперішнього часу свідоцтво про народження дитини, не отримано у зв'язку з браком часу.

Судом першої інстанції також встановлено та підтверджено свідоцтвом про зміну імені, 14 листопада 2015 року позивач змінила прізвище з ОСОБА_4 на ОСОБА_4 ( а.с.13).

Матеріали справи також свідчать про те, та вказана обставина сторонами не заперечується, що на час укладання шлюбу сторони власного житла не мали, зустрічались у батьків позивача та як зазначає відповідач , після укладання шлюбу проживали разом з батьками відповідача та підставою припинення шлюбних відносин був сімейний конфлікт.

При цьому, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції відповідач категорично заперечує ту обставинну, що укладав з відповідачем шлюб без наміру створити сім'ю, визнавав та визнає батьківство у відношенні народженого позивачем у шлюбі сина , вважаючи, що підставою для звернення її до суду з зазначеним позовом є позбавлення його у такий спосіб батьківства .

Згідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Доказів того, що метою укладання відповідачем шлюбу слугували корисливі мотиви, матеріали справи не містять , як не містять доказів , що при укладанні шлюбу відповідач не мав наміру створення сім'ї та набуття ним прав та обов'язків подружжя.

При цьому, суд апеляційної інстанції критично ставиться до пояснень допитаних судом першої інстанції свідків, оскільки свідок ОСОБА_6 є рідним батьком позивача, свідок ОСОБА_7, перебуває з батьком позивача в дружніх стосунках, а свідку ОСОБА_8 обставини укладання шлюбу та наміри відповідача відому зі слів батька позивача.

Крім того, пояснення вказаних свідків спростовуються об'єктивними обставинами справи, а саме: урочистою реєстрацією шлюбу, святкуванням сторонами весілля, бажанням позивача після реєстрації шлюбу мати прізвище чоловіка, народження у сторін у шлюбі дитини, визнання дитини відповідачем та бажанням приймати участь у його вихованні та матеріальному забезпеченні.

Та ж обставина, що сімейні стосунки сторін після реєстрації шлюбу не склались. У відповідності до вимог ч.2 ст. 40 СК України, не є підставою для визнання такого шлюбу недійсним у зв'язку з його фіктивністю.

Зазначене свідчить про недоведеність позивачем вказаних вище позовних вимог та є підставою для відмови в їх задоволенні.

Суд першої інстанції, розглянувши справу за відсутності відповідача, який відповідно до оглянутого судом апеляційної інстанції паспорту з 04.07.2003 року значиться зареєстрованим АДРЕСА_1, неповно з'ясував обставини, які мають значення для справи, що стало наслідком помилкових висновків суду щодо доведеності позивачем зазначених позовних вимог.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню як таке, що ухвалено судом при неповному з'ясуванні обставин, які мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи та наявним у справі доказам ( пункти 1, 3 ч.1 ст. 309 ЦПК України) з ухваленням у справі нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позовних вимог з зазначених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 316 , 319, 218, 209 ЦПК України, судова колегія,-

ВИРІШАЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати рішення Київського районного суду м.Харкова від 19 квітня 2016 року. Відмовити ОСОБА_4 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3, третя особа: Відділ державної реєстрації цивільного стану по м.Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції про визнання шлюбу недійсним.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законною сили.

Головуючий, суддя: І.Г. Гальянова

Судді : А.І. Колтунова

Т.М. Костенко