ухвала

іменем україни

13 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Мазур Л.М., Парінової І.К.,

Попович О.В., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка», третя особа - ОСОБА_6, про відшкодування майнової та моральної шкоди, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 04 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка» (далі - ПАТ «Євраз Суха Балка»), обґрунтовуючи вимоги тим, що 07 лютого 2013 року водій ОСОБА_6, керуючи автобусом марки «Кaroza», державний номерний знак НОМЕР_1, належний на праві власності відповідачу, порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України та допустив зіткнення з автомобілем марки «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4 Внаслідок зіткнення ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи від 09 квітня 2013 року № 769, а ОСОБА_4 - тяжкі тілесні ушкодження, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи від 12 квітня 2013 року № 805. Вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 вересня 2014 року ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні злочину за ч. 2 ст. 286 КК України. Позивачі вказували, що зазначеними діями їм завдано майнової шкоди, зокрема, у вигляді витрат на оплату правової допомоги представника в розмірі по 8 000 грн кожному. Крім того, діями відповідача їм завдано моральної шкоди, яка полягає у позбавленні можливості жити повноцінним життям, працювати, реалізовувати свої звички, займатися спортом, здійснити свої плани стосовно працевлаштування. Весь час вони перебувають у негативному психічному стані, викликаному внутрішньою напруженістю, втратою нормального сну, сильним фізичним болем, який також завдав їм значних моральних страждань. Завдану моральну шкоду ОСОБА_4 оцінив у 500 000 грн, а ОСОБА_3 - у 250 000 грн. Посилаючись на те, що ОСОБА_6 керував транспортним засобом на підставі шляхового листа як найманий працівник ПАТ «Євраз Суха Балка», позивачі просили стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 250 000 грн на відшкодування моральної шкоди та 8 000 грн - майнової шкоди, на користь ОСОБА_4 - 500 000 грн на відшкодування моральної шкоди та 8 000 грн - майнової шкоди.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 04 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2015 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Євраз Суха Балка» на користь ОСОБА_3 20 000 грн на відшкодування моральної шкоди та 8 000 грн - майнової шкоди; на користь ОСОБА_4 40 000 грн на відшкодування моральної шкоди та 8 000 грн - майнової шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «Євраз Суха Балка» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду й ухвалити нове рішення про відмову в позові, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення повністю не відповідають.

Судами встановлено, що 07 лютого 2013 року приблизно о 17 год. 00 хв. ОСОБА_6, керуючи належним ПАТ «Євраз Суха Балка» автобусом марки «Кaroza», державний номерний знак НОМЕР_1, порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, виїхав на зустрічну смугу та допустив зіткнення з автомобілем марки «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4

Внаслідок зіткнення ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження, які згідно з висновком судово-медичної експертизи від 09 квітня 2013 року № 769 є середнього ступеню тяжкості; ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 12 квітня 2013 року № 805 є тяжкими тілесними ушкодженнями.

Вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 29 вересня 2014 року ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні злочину за ч. 2 ст. 286 КК України.

Також встановлено, що між ПАТ «Євраз Суха Балка» та публічним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія») було укладено генеральний договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 15 травня 2012 року № 007/001/12 111 4774 (а. с. 58-65).

На підставі заяв ПАТ «Євраз Суха Балка» та ОСОБА_4 ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» виплатило ОСОБА_4 страхове відшкодування за пошкоджений транспортний засіб у розмірі 39 235 грн 29 коп. (а. с. 72, 151).

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що завдана працівником під час виконання ним трудових обов'язків моральна шкода відшкодовується особою, з якою працівник перебуває в трудових відносинах, тому дійшов висновку про стягнення моральної та майнової шкоди з ПАТ «Євраз Суха Балка», з якою ОСОБА_6 перебував у трудових відносинах під час скоєння ДТП.

Проте повністю погодитися з такими висновками судів не можна з огляду на наступне.

За змістом ст. 23 ЦК Україниособа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167, ч. 2 ст. 1187 ЦК України відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, покладається на особу, яка її завдала, за наявності її вини. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела.

Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК Україниюридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Отже відповідальність юридичної або фізичної особи настає у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв'язку з виконанням трудових (службових) обов'язків.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 28 січня 2015 року у справі № 6-229цс14, яка відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вказували, що моральна шкода, завдана ОСОБА_7 як працівником ПАТ «Євраз Суха Балка», тому відповідно до вимог чинного законодавства має бути відшкодована вказаним підприємством.

Заперечуючи проти позову, ПАТ «Євраз Суха Балка» посилалося на те, що цивільно-правова відповідальність підприємства застрахована у ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на підставі полісу № АВ/6160885, виданого на підставі генерального договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 15 травня 2012 року № 007/001/12 111 4774 (а. с. 49), у зв'язку з чим відповідач має нести обов'язок з відшкодування моральної шкоди у розмірі, що перевищує ліміт страхового відшкодування, на підставі ст. 1172 ЦК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(далі - Закону), ст. 1194 ЦК України у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, а також моральну шкоду.

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За положеннями ст. 26-1 Закону страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, яка зазнала ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 % страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю.

За таких обставин, для ухвалення законного й обґрунтованого рішення у даній справі, суди повинні були з'ясувати ліміт страхового відшкодування за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю, передбачений договором, визначити розмір моральної шкоди, який має бути відшкодований страховиком у визначеному спеціальним законом розмірі, й, відповідно встановити, яка частина позовних вимог підлягає задоволенню шляхом стягнення коштів з ПАТ «Євраз Суха Балка» як власника автобуса марки «Кaroza», державний номерний знак НОМЕР_1.

Крім того, зазначені вище обставини були описані у вступній частині рішення суду першої інстанції, проте мотивувальна частина відповідного рішення не містить висновків суду, зроблених за результатами оцінки указаних доводів ПАТ «Євраз Суха Балка».

Перевіряючи законність й обґрунтованість рішення місцевого суду, суд апеляційної інстанції помилково вважав такі обставини встановленими.

Загальними положеннями процесуального права, закріпленими у ст. ст. 57-60, 131-132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215, 303, 316 ЦПК України визначено вимоги щодо обов'язкового установлення судом під час вирішення спору в межах позовних вимог обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовних вимог, без виконання яких ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо.

Разом з тим, колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій в частині стягнення з ПАТ «Євраз Суха Балка» витрат на правову допомогу, понесених у зв'язку з розглядом кримінальної справи, оскільки їх розмір доведено належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК Українипідставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення судом норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, повністю не встановлені, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору в частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування в цій частині із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка» задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 04 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2015 року скасувати в частині позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка», третя особа - ОСОБА_6, про відшкодування моральної шкоди, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 04 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: Л.М. Мазур

І.К.Парінова

О.В.Попович

О.В.Ступак