Справа № 291/831/15-ц
Ружинський районний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

11 квітня 2016 року

Ружинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого - с удді ОСОБА_1

при секретарі - Герасимчук Н.П.

з участю - представника позивача ОСОБА_2

- відповідача ОСОБА_3

- представника відповідачів ОСОБА_4

- представника Ружинської райдержадміністрації ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні в смт Ружині цивільну справу за позовом ОСОБА_6, представник позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_7, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Ружинська районна державна адміністрація про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням

встановив:

15.07.2015 року позивач звернувся з позовом до ОСОБА_8 про визнання її та її доньки ОСОБА_9 такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, а саме житловим будинком, який розташований за адресою: вул. Ра-дянської Армії, 40 с.Заріччя, Ружинського району Житомирської області, 13605.

В подальшому позивач уточнив позовні вимоги, змінив підстави позову, зазначив відповідачами ОСОБА_7 та ОСОБА_3 і просив суд визнати їх такими, що втратили право на користування жилим приміщенням в будинку, який розташований за адресою: вул.Радянської Армії, 40 с.Заріччя, Ружинського району Житомирської області, 13605.

В обґрунтування посилався на те, що з листопада 2003 року відповідачі постійно проживають в іншому населеному пункті. Відсутність відповідачів за адресою: вул. Радянської Армії, 40, с. Заріччя, Ружинського району Житомирської області підтверджується актом комісії від 30.11.2015 року.

Позивач вказує, що статті 156,162 Житлового кодексу Української РСР встановлюють обов'язок відповідача, як колишнього члена моєї сім'ї, здійснювати оплату за користування жилим приміщенням в будинку та за комунальні послуги, якщо між ними не було укладено угоди про безоплатне користування жилим приміщенням. Угода про безоплатне користування жилим приміщенням між нами не укладалась. Відповідачі не здійснюють оплату за користування жилим приміщенням в будинку та за комунальні послуги.

Зазначає, що зі змісту ст.ст. 156,162 ЖК Української РСР випливає, що відповідачі в своїх правах та обов'язках, фактично прирівняні до наймачів жилого приміщення.

Посилається на ст. 167 ЖК Української РСР, відповідно до якої у разі вибуття наймача на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті, договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. При цьому ним втрачається право користування цим жилим приміщенням із дня вибуття.

Позивач просить визнати відповідачів таким, що втратили право на користування жилим приміщенням у будинку № 40 по вул. Радянської Армії, с. Заріччя Ружинського району Житомирської області.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги на підставі викладених в позовній заяві обставин.

У судовому засіданні представник відповідачів позовні вимоги не визнала, пояснивши, що у будинку № 40 на вулиці Радянської Армії в с. Заріччя зареєстрована як проживаюча малолітня дитина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, а відповідно до статті 16 Конвенції про права дитини (від 20 листопада 1989 року), до положень статті 18 закону України «Про охорону дитинства жодна дитина не може бути об'єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, дитина має право на захист закону від такого втручання або посягання, діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем, орган опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей.

Представник третьої особи - служби у справах дітей та сім'ї Ружинської районної державної адміністрації ОСОБА_11 позов підтримала, не заперечувала проти визнання відповідачів такими, що втратили право на користування жилим приміщенням у будинку № 40 по вул. Радянської Армії, с. Заріччя, Ружинського району, Житомирської області, оскільки малолітня дитина ОСОБА_10 народилася в м.Києві і повинна бути зареєстрованана за місцем проживання батька.

Вислухавши пояснення сторін, представника третьої особи, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі наступного.

Згідно із ст.ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначени ЦК України й законами України. Перелік можливих способів захисту міститься в ст.16 ЦК України.

Відповідно до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст.156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Стаття 405 ЦК України передбачає, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст.9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Судом встановлено, що позивач на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на жилий будинок від 08.04.1992 р. (а.с.7) та реєстраційного посвідчення від 21.04.1992 року ( а.с.8) є власником будинку, який розташований за адресою: вул.Радянської Армії, 40, с.Заріччя, Ружинського району, Житомирської області.

З довідки, виданої Ружинською селищною радою № 2634 від 09.09.2015 р., вбачається, що у зазначеному вище будинку зареєстровані ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_12, ОСОБА_10 (а.с.35), проти чого не заперечували сторони.

Як вбачається зі свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ТП № 019054, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Ружинського РУЮ 12.06.2007 року ( а.с.9) позивач ОСОБА_6 29.05.2007 року розірвав шлюб з дружиною ОСОБА_8 Миколаї-вною , яка в подальшому зареєструвала шлюб з ОСОБА_13 і після одруження їй присвоєно прізвище ОСОБА_13, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЕЛ № 090673 ( а.с.29).

Судом не встановлено, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 і ОСОБА_3 існували будь-які домовленості щодо порядку користування спірним житлом, угода про безоплатне користування жилим приміщенням між ними не укладалась, відповідачі не здійснюють оплату за користування жилим приміщенням в будинку та за комунальні послуги, останні як члени сім`ї власника житла проживали разом з ним та користувалась цим житлом на законних підставах до розірвання шлюбу між ОСОБА_6 і ОСОБА_14, оскільки 14.01.1997 року позивач ОСОБА_6 одружився з відповідачкою ОСОБА_8, яка на час одру-ження мала на утриманні і вихованні неповнолітню дочку - ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2, яка 15.11.2013 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 в звязку з чим змінила прізвище на ОСОБА_3 ( а.с.45).

Судом встановлено, що ОСОБА_7 і ОСОБА_3 не проживають в ІНФОРМАЦІЯ_3 з 2003 року без поважних причин, що підтверджується актом комісії від 30.11.2015 року (а.с.68).

Суд критично оцінює посилання представника відповідачів на порушення права малолітньої дитини ОСОБА_10 на житло, оскільки згідно зі свідоцтвом про народження серії БК-1, № 385190 ( а.с.24) він народився 10 квітня 2014 року в м.Києві, його батьками є ОСОБА_15 і ОСОБА_3, в с.Заріччя не проживав, а був тільки зареєстрований за місцем реєстрації матері, яка також не є членом сім'ї позивача, угоди найму чи користування жилим приміщенням з власником будинку не укладала, а тому відповідно малолітня дитина не являється членом сім'ї позивача власника житлового будинку і її право на житло жодним чином не порушено.

Враховуючи наведені вище обставини, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_7 і ОСОБА_3 обрали собі інше місце проживання, спірне житло залишили і в ньому не проживають понад встановлені законом терміни без поважних причин, не сплачують витрати на утримання будинку; позивач, як власник житла, має право вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном, зокрема, шляхом визнання ОСОБА_7 і ОСОБА_3 такими, що втратили право користування спірним житлом, а тому задовольняє позовні вимоги.

Керуючись ст.55 Коституції України, ст.ст.156,162,167 ЖК Української РСР, ст.ст.209, 212,213,215 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов задовльнити.

Визнати ОСОБА_7, 04 березня1973 року народження, такою, що втратила право на користування жилим приміщенням у будинку № 40 по вул. Радянської Армії, с. Заріччя, Ружинського району, Житомирської області.

Визнати ОСОБА_3, 24 вересня1991 року народження, такою, що втратила право на користування жилим приміщенням у будинку № 40 по вул. Радянської Армії, с. Заріччя, Ружинського району, Житомирської області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Житомирської області через Ружинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. М. Нейло.