АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/929/16 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Інші справи позовного провадження
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2016 року м. Харків

Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Яцини В.Б.

суддів: - Бурлака І.В., Карімової Л.В.,

за участю секретаря : Костюченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 31 липня 2015 року по цивільній справі за поданням старшого державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Мосіна Андрія Володимировича, заінтересовані особи-ОСОБА_3, ОСОБА_6 про тимчасове обмеження права для виїзду за межі України,-

ВСТАНОВИЛА:

24.07.2015 р. старший державний виконавець Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Мосін А.В. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження права для виїзду за межі України відносно ОСОБА_3

В обгрунтування зазначив, що у нього на виконанні знаходиться виконавчий лист № 2-2041/12, виданий 26.07.2013 р. Печерським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 грошових коштів у сумі 369700 грн. Впродовж здійснення виконавчого провадження було встановлено, що боржник в добровільному порядку рішення суду не виконав, тому є підстави для обмеження його у праві виїзді за межі України.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 31 липня 2015 року подання державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції задоволено.

Не погодившись з вищевказаною ухвалою ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу та винести нову ухвалу якою у задоволенні подання відмовити, посилаючись на те, що ухвала є передчасною, постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом неповно з'ясовано всі обставини по справі. Вказала, що у справі відсутні докази про її умисне невиконання рішення суду, про те, що вона є боржником у виконавчому провадженні за рішенням суду - державний виконавець її не сповістив, вона змінила своє місце проживання у зв?язку з роботою у м. Києві.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, представника апелянта, за відсутності інших учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець має право в порядку ст. 377-1 ЦПК України у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду з поданням за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Згідно до ч.ч. 5, 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження сторони обов'язані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також письмово повідомляти державного виконавця про виникнення обставин, що зумовлюють

обов'язкове зупинення виконавчого провадження, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі про зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - про зміну місця роботи.

Боржник зобов'язаний: утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в?їзд в Україну громадян України» громадянинові України може бути відмовлено у видачі паспорта або громадянину України, який має паспорт, може бути відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

За ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод ратифікованою законом України № 475/97-ВР від 17.07.97р., який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобіганню злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Таким чином, юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду можливі лише за свідоме ухилення боржника від своїх обов?зків виконання, яке має умисний характер, тобто якщо особа знає про свій обов?язок і нехтує його виконанням, тобто не виконує його з неповажних причин.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції знаходиться виконавчий лист № 2-2041/12, виданий 26.07.2013 р. Печерським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 грошових коштів у сумі 369700 грн. Постановою державного виконавця від 16.09.2013 року вказане виконавче провадження було відкрите.

Задовольняючи подання, районний суд виходив з того, що боржнику було запропоновано добровільно виконати рішення суду до 23.09.2013 року, однак на виклики державного виконавця вона не з?являється, свої зобов?язання за рішенням суду не виконує умисно.

Однак висновки районного суду про умисний характер невиконання ОСОБА_3 рішення суду наявними в матеріалах доказами не підтверджується.

Стаття 31 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження,

надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову

про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

В матеріалах справи відсутні докази про те, що державним виконавцем були дотримані вищевказані вимоги ст. 31 Закону України «Про в виконавче провадження» про надсилання постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення, тому необхідно вважати, що боржник у даному випадку не був повідомлений про відкриття виконавчого провадження, що за відсутності інших доказів з цього приводу виключає свідомий, тобто умисний характер невиконання рішення суду з її боку.

Згідно до наданої на обґрунтування доводів скарги копії довідки, трудового договору та витягу з трудової книжки, ОСОБА_3 працює у ФОП ОСОБА_7 (інд. Код НОМЕР_1, АДРЕСА_1, тел.. НОМЕР_2) на посаді керуючої магазином у роздрібної торгівлі непродовольчими товарами з 01.10.2012 року, цей договір зареєстрований у Дарницькому районному центрі зайнятості 02.10.2012р. за № 4, її середньомісячна зарплатня на 23 грудня 2014 року складає 1300 грн. (а.с. 37-41).

Виходячи з наведеного колегія суддів не погоджується з висновками районного суду про необхідність тимчасового обмеження права боржника виїжджати за межі України і вважає, що такі заходи було здійснено передчасно, з порушенням вказаних норм матеріального і процесуального права.

Тому з передбачених п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України підстав колегія суддів скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання про відмову у задоволенні подання.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.2 ст. 307, ст.ст. 313, 315, 319, 323-325, 327 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 31 липня 2015 року скасувати.

У задоволенні подання старшого державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Мосіна Андрія Володимировича відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя:

Судді колегії: