АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3727/16 Справа № 185/9110/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Врона А. О. Доповідач - Повєткін В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2016 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Повєткіна В.В.

суддів: Рудь В.В., Пономарь З.М.

при секретарі: Григор'євої В.А.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2016 року

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання дійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності на нерухоме майно, припинення права власності на нерухоме майно, -

В с т а н о в и в :

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання дійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності на нерухоме майно, припинення права власності на нерухоме майно посилаючись на те, що 20.12.2014 року між позивачем був фактично укладений договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими побудовами та земельної ділянки по АДРЕСА_1, про що було складено в присутності свідка ОСОБА_5 розписка про отримання відповідачами, грошових коштів у розмірі 70000,00 грн. в рахунок оплати вартості будинку. На підтвердження своїх намірів, позивачем була передана грошова сума відповідачам, які в свою чергу передали позивачу ключі від житлового будинку. Відповідачі зобов'язались в подальшому підготувати всі документи для оформлення права власності у нотаріальному порядку у строк до 01.04.2015 року, але до теперішнього часу ухилились від оформлення. За час проживання в будинку позивачем були зроблені поліпшення, а саме: внутрішні будівельні роботи на суму 500,00 грн.; фарбування забору, калитки та воріт на суму 200,00 грн., заміна електропроводки у будинку на суму 400,00 грн., перекрили кришу на суму 700,00 грн. та інше. Сума витрачених позивачем коштів склала 1800,00 грн. Враховуючи, що між сторонами фактично був укладений і частково виконаний договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами, а також те, що позивач фактично здійснила оплату обумовлено вартості, більше 6-ти місяців користувалась, періодично мешкала у будинку, робила ремонтні роботи, позивач вважає необхідним визнати за нею право власності на будинок і припинити право власності за відповідачами. Позивач просила суд визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 укладений 20.12.2014 року між нею та ОСОБА_3, визнати за ОСОБА_2 право власності на спірне нерухоме майно в рахунок стягнення боргу в розмірі 70000,00 грн. за договором позики від 20.12.2014 року, припинити право власності ОСОБА_3 на будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 в рахунок стягнення боргу в розмірі 70000,00 грн. за договором позики від 20.12.2014 року (а.с.3-5).

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2016 року в задоволенні позовних вимог - відмовлено (а.с.101-102).

В апеляційній скарзі (а.с.106-108) ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, як необґрунтоване і ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, оскільки:

- суд не прийняв до уваги пояснення свідка, який повідомив, що був присутній при передачі грошей і ключів від спірного домоволодіння та досягнення домовленостю між сторонами щодо продажу-придбання спірного домоволодіння;

- відповідачі не оспорювали факту передачі ключів від домоволодіння позивачу, користування ним останьою, здійснення нею ремонту та переобладнання;

- пояснення відповідачів щодо повернення позивачу переданих грошових коштів під розписку мають суперечливий, не логічний і не послідовний характер та спростовуються;

- поведінка відповідачів свідчить про намагання приховати обставини, які б сприяли встановленню істини по справі, а саме їх відмова підтвердження підписання ними розписки про отримання грошових коштів за домоволодіння.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є необґрунтованою і не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції встановив, що відповідачами виконано розписку про отримання грошових коштів за купівлю спірного домоволодіння без зазначення особи, від якої було їх отримано; грошові кошти були передані за договором позики, що зазначається самим позивачем.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції не відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Відповідно до ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження укладення договору купівлі-продажу спірного будинку позивачем надано розписку відповідачів від 20.12.2014 року (а.с.7).

Доказів про нотаріальне посвідчення такого договору суду позивачем не надано.

Згідно ч.ч.3,4 ст.334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення; права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до роз'яснень, наданих в в п.13 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9, вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що момент вчинення таких правочинів пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

З огляду на це колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про необґрунтованість рішення суду першої інстанції є безпідставними, оскільки зводяться до оцінки доказів, які не мають правового значення для вирішення питання про законність та обґрунтованість ухваленного судом рішення.

Суд першої інстанції всебічно і повно дослідив обставини справи, надав належну оцінку доказам, які надані суду сторонами, і постановив законне і обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову.

Порушень матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення не допущено.

Тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне виключити з рішення суду першої інстанції висновки суду щодо безпідставності обґрунтування позивачем свого позову посиланням на договір позики від 20.12.2014 року, які не мають правового значення для ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позову.

З огляду на це рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині обгрунтування відмови у задоволенні позову.

У зв'язку з викладеним і керуючись ст.ст.307,308,309,314,316 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В :

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2016 року змінити в частині обгрунтування відмови у задоволенні позову.

В решті рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2016 року - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: