Дата документу 04.05.2016
Справа N 320/2046/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" травня 2016 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Кучеренко Н.В.

при секретарі Левандовській О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мелітополі Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мелітопольської міської ради Запорізької області про визнання права власності на спадкове майно, за участю третьої особи ОСОБА_2 та позовом ОСОБА_2 до Мелітопольської міської ради Запорізької області про визнання права власності на спадкове майно, за участю третьої особи ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулись до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовними заявами, в яких просять визнати за кожним право власності в порядку спадкування по 1/4 частини житлового будинку № 123 по вул. Ломоносова в м. Мелітополь Запорізької області, після смерті ОСОБА_3, яка померла 05 вересня 2015 року, зазначивши, що 24 січня 2014 року помер вітчим позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 Після його смерті відкрилась спадщина на вищевказане майно. Спадкоємцем після його смерті була матір позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3, яка прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, однак не оформила своїх спадкових прав. 25 листопада 2013 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповіла в рівних долях позивачам усю належну їй на праві приватної власності частину житлового будинку з господарськими побудовами та спорудами та земельну ділянку до неї, які розташовані за адресою в м. Мелітополь Запорізької області, вул. Ломоносова, буд. 123 «А». У встановлений законом строк вони звернулись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтва про спадщину, в звязку з тим, що право власності на вказане майно за заповідачем не зареєстровано, крім того наявна розбіжність у правовстановлюючих документах щодо номеру спадкового будинку.

В судове засідання позивачі не зявились, від них надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, на позовах наполягають, просять їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, від нього надійшло клопотання з проханням розглянути справу за його відсутності, заперечення по справі відсутні.

Треті особи в судове засідання не зявились, від них надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, не заперечують проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні заяви підлягають повному задоволенню за наступними підставами.

23 вересня 1979 року народився позивач ОСОБА_2, його батьками у свідоцтві про народження зазначено ОСОБА_5 та ОСОБА_6

27 січня 1987 року ОСОБА_6 уклала шлюб з ОСОБА_4 та змінила прізвище на «Павловська», що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, серія ІІ-ЖС № 313803.

24 січня 2014 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія І-ЖС № 285115.

Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину житлового будинку № 123 по вул. Ломоносова в м. Мелітополь Запорізької області.

Спадкоємцями першої черги після померлого ОСОБА_4 є його дружина ОСОБА_3

Однак, 05 вересня 2015 року ОСОБА_3 померла, про що свідчить свідоцтво про смерть І-ЖС № 334999.

Отже, особа, закликана до спадкування померла, при цьому 25 листопада 2013 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповіла позивачам в рівних долях усю належну їй на праві приватної власності частину житлового будинку з господарськими побудовами та спорудами та земельну ділянку до неї, які розташовані за адресою в м. Мелітополь Запорізької області, вул. Ломоносова, буд. 123 «А».

Відповідно до ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Позивачі звернулись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки право власності на вказане майно за заповідачем не зареєстровано, крім того наявна розбіжність у правовстановлюючих документах щодо № спадкового будинку.

Згідно заповіту від 25 листопада 2013 року, ОСОБА_3 заповіла позивачам в рівних долях усю належну їй на праві приватної власності частину житлового будинку з господарськими побудовами та спорудами та земельну ділянку до неї, які розташовані за адресою в м. Мелітополь Запорізької області, вул. Ломоносова, буд. 123 «А».

При цьому, згідно листа КП «ММБТІ» № 382 від 06 березня 2016 року встановлено, право власності на ? частку житлового будинку № 123, розташований по вул. Ломоносова у м. Мелітополі Запорізької області зареєстровано за ОСОБА_4.

Вказана також підтверджується договором купівлі-продажу частини житлового будинку від 09 серпня 1996 року, зареєстровано в реєстрі № 2758 та технічним паспортом.

Отже, з вищевикладеного вбачається, що при складенні заповіту було помилково зазначено номер спадкового будинку як «123 «А» замість «123».

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини згідно ст. 1220 ЦК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно положень ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 ЦК України, державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобовязаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» однією з підстав для державної реєстрації прав власності є рішення суду, що набрало законної сили.

Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно Рішення Конституційного суду України від 01.12.2004 року № 18-рп/2004 у справі № 1-10/2004 за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому звязку з поняттям «права», необхідно розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, - суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Таким чином, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об'єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, утверджуючи та забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принципи справедливості та неупередженості, суд дійшов до висновку, що позовні заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Мелітопольської міської ради Запорізької області підлягають повному задоволенню.

Керуючись ст.ст. 182, 1216-1218, 1220, 1222, 1268-1270, 1276, ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 15, 57, 59, 84, 107, 208, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Мелітопольської міської ради Запорізької області про визнання права власності на спадкове майно, за участю третьої особи ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, (РНОКПП НОМЕР_1), право власності в порядку спадкування на 1/4 частини житлового будинку № 123 по вул. Ломоносова в м. Мелітополь Запорізької області, після смерті ОСОБА_3, яка померла 05 вересня 2015 року.

Позов ОСОБА_2 до Мелітопольської міської ради Запорізької області про визнання права власності на спадкове майно, за участю третьої особи ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2, (РНОКПП НОМЕР_2), право власності в порядку спадкування на 1/4 частини житлового будинку № 123 по вул. Ломоносова в м. Мелітополь Запорізької області, після смерті ОСОБА_3, яка померла 05 вересня 2015 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н.В.Кучеренко