АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22ц/774/1496/К/16 Головуючий в суді першої
Справа № 216/2882/16-ц інстанції - Биканов І.Р.
Категорія 59 (1) Доповідач - Ляховська І.Є.
У Х В А Л А

Іменем України

03 серпня 2016 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів - Барильської А.П., Михайлів Л.В.,

із секретарем - Євтодій К.С.,

за участю - представників позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3, представника відповідача Кохана Валерія Миколайовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 07 червня 2016 року про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Променерголізинг» про визнання недійсним та скасування рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Променерголізинг», зобов'язання винити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2016 року позивач ОСОБА_5 звернулась до Товариства з обмеженою відповідальністю «Променерголізинг» (надалі - ТОВ «Променерголізинг») з позовом про визнання недійсним та скасування рішення загальних зборів учасників ТОВ «Променерголізинг» від 23 травня 2016 року, визнання недійсними змін до установчих документів у вигляді Статуту в новій редакції, визнання права на участь у ТОВ «Променерголізинг» та зобов'язання ТОВ «Променерголізинг» внести зміни до Статуту, якими включити її до складу учасників товариства.

Разом із позовною заявою позивач ОСОБА_5 звернулась з до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просила суд накласти арешт на все нерухоме майно, яке належить ТОВ «Променерголізинг» на праві власності, в тому числі, але не виключно на усі засоби, якими товариство здійснює свою безпосередню господарську діяльність та яке може реалізувати, на все рухоме майно, в тому числі на авто, водоплавні засоби, грошові кошти, заборонити ТОВ «Променерголізинг» та іншим особам відчужувати будь-яким чином, обтяжувати будь-яким чином, передавати будь-яким фізичним чи юридичним особам майно, яке належить ТОВ «Променерголізинг» на праві власності, заборонити реєстраторам, нотаріусам та іншим особам, які мають право перереєстрації корпоративних прав, здійснювати реєстраційні дії щодо внесення змін до відомостей у Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відносно ТОВ «Променерголізинг».

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 07 червня 2016 року у задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_5 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм процесуального законодавства, ставить питання про скасування зазначеної ухвали та задоволення її заяви про забезпечення позову. Зазначає, що висновки суду про те, що накладення арешту (заборони на відчуження) на рухоме та нерухоме майно відповідача та заборона проведення реєстраційних дій перешкоджає господарській діяльності суб'єкта господарювання, на її думку, є необґрунтованими, оскільки ТОВ «Променерголізинг» не здійснює діяльність, пов'язану з реалізацією товарів або майна. Крім того, судом не враховано, що невжиття заходів забезпечення позову впливає на виконання рішення суду у разі задоволення її позовних вимог.

У письмових запереченнях ТОВ «Променерголізинг» просить апеляційну скаргу відхилити, ухвалу залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_5 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що забезпечення позову не повинно перешкоджати господарській діяльності юридичної особи, та дійшов висновку про те, що застосування заходів забезпечення позову може перешкодити господарській діяльності товариства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь в справі, може вжити заходів до забезпечення позову.

Частиною 3 статті 151 ЦПК України встановлений вичерпний перелік підстав для забезпечення позову: 1) невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду; 2) невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, повинен з'ясувати причини, з яких потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обгрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи.

Частиною 3 ст. 152 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими вимогами.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Розглядаючи заяву ОСОБА_5 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що підстави для накладення арешту на все нерухоме та рухоме майно, яке належить на праві власності ТОВ «Променерголізинг», заборона ТОВ «Променерголізинг» та іншим особам відчужувати будь-яким чином, обтяжувати будь-яким чином, передавати будь-яким фізичним чи юридичним особам майно, яке належить ТОВ «Променерголізинг» на праві власності, заборона реєстраторам, нотаріусам та іншим особам, які мають право перереєстрації корпоративних прав, здійснювати реєстраційні дії щодо внесення змін до відомостей у Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відносно ТОВ «Променерголізинг» відсутні.

Такий висновок суду цілком відповідає обставинам справи та вимогам діючого законодавства.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, а також те, що майно ( в тому числі рухоме майно, грошові суми тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення до нього позову може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

При цьому загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об'єктом прав, що став предметом спору.

Відповідно до ч.2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Звертаючись до суду, заявник належним чином не обґрунтувала причини, у зв'язку із якими необхідно вжити заходи забезпечення позову, та існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду у випадку задоволення її позовних вимог.

З огляду на викладене, колегія суддів, вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не надано жодного належного доказу на підтвердження того факту, що застосування заходів забезпечення позову може призвести до порушення прав та інтересів позивача, а також до невиконання чи утруднення виконання рішення суду в майбутньому.

Доводи апеляційної скарги не містять підстав для її задоволення.

Так, посилання ОСОБА_5 на неврахування судом того, що невжиття заходів забезпечення позову впливає на виконання рішення суду у разі задоволення її позовних вимог не можуть бути взятими до уваги.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Зі змісту ст. 151 ЦПК Ураїни випливає, що забезпечення позову спрямоване перш за все проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Як убачається із матеріалів справи, предметом позову ОСОБА_5В.є вимоги немайнового характеру щодо права позивача на участь в управлінні товариством та частку в статутному капіталі.

Однак, в заяві позивача про забезпечення позову не зазначено співмірний спосіб (вид) забезпечення позову, який підлягає застосуванню у спірних правовідносинах немайнового характеру, та не обґрунтовано необхідність його застосування.

Доводи апеляційної скарги позивача в частині незгоди з висновком суду про те, що накладення арешту на рухоме та нерухоме майно відповідача та заборона проведення реєстраційних дій перешкоджає господарській діяльності суб'єкта господарювання є безпідставними, оскільки фактична заборона у будь-який спосіб використовувати своє майно фактично призведе до незаконного втручання у господарську діяльність ТОВ «Променерголізинг», безпідставного порушення майнових прав як самого товариства, так й інших осіб, зокрема інших учасників ТОВ «Променерголізинг»,його працівників, що є недопустимим з огляду на положення ст. 8, 21, 41 Конституції України, а також ст.. 1 Першого Протоколу до Європейської Конвенції з прав людини (про недопустимість втручання у право мироного володіння майном).

Зважаючи на те, що реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду в разі задоволення позовних вимог ОСОБА_5 відсутня, а види забезпечення позову не відповідають заявленим позовним вимогам, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали суду.

Керуючись ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 07 червня 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: І.Є. Ляховська

Судді: А.П. Барильська

Л.В. Михайлів