Дата документу 12.12.2016 Справа № 554/9451/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

Справа № 554/9451/16-ц

Провадження № 2/554/1342/2016

12 грудня 2016 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі: судді Шевської О.І.,

при секретарі Козаренко М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Полтаві позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організації №2» Полтавської міської ради про визначення порядку користування квартирою та про зміну договору найму житлового приміщення,

у с т а н о в и в:

До Октябрського районного суду м. Полтави звернулася ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Колективне підприємство «Житлово-експлуатаційна дільниця №2» Полтавської міської ради про визначення порядку користування квартирою та про зміну договору найму житлового приміщення прохаючи суд виділити їй в користування житлову кімнату №6 на плані технічного паспорта площею 15.6 кв.м інші дві кімнати (згідно проведеного перепланування) залишити у користуванні відповідача ОСОБА_2 та у спільному користуванні залишити коридор №1 на плані технічного паспорта площею 6.6 кв.м, шафу №2 на плані технічного паспорта площею 0.4 кв.м, санвузол №3 на плані технічного паспорта площею 4.1 кв.м., кухню №4 на плані технічного паспорта площею 4.8 кв.м., вітальню №7 на плані технічного паспорта площею 9.9 кв.м., комору на плані технічного паспорта площею 3.5 кв.м.

Позовні вимоги обґрунтовує наступним: 1981 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_2, в цьому ж році у них народився син та вони були зареєстровані у ІНФОРМАЦІЯ_1. В процесі володіння квартирою відповідач ОСОБА_2 провів певні перепланування квартири внаслідок чого вона стала трикімнатною, та чи було це перепланування зареєстровано їй не відомо. В 2001 році шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу позивач із сином залишилися проживати у вказаній квартирі, вона в ізольованій кімнаті площею 15.6 кв.м., син в окремій кімнаті, та чоловік в окремій. У 2002 році син переїхав до іншого місця проживання, де створив сімю і залишився на постійне проживання. У 2011 році №34 по вул.Гагаріна 1 у м.Полтава було приватизовано та згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого згідно розпорядження відділу обліку, розподілу та приватизації житла виконавчого комітету Полтавської міської ради № 502 від 06.01.2011 року, вказана квартира на праві спільної сумісної власності належить позивачу, відповідачу та свекру ОСОБА_3 по 1/3 частині за кожним. У 2012 році ОСОБА_3 помер і спадкоємцем усього його майна став його син ОСОБА_2, якому з того часу згідно свідоцтва про право власності на майно стало належати 2/3 чистини вказаної квартири. Особовий рахунок на квартиру оформлено на імя ОСОБА_2 Останні чотири місяці відповідач ОСОБА_2 привів до квартири співмешканку, яка стала проживати в даній квартирі. Із того часу між сторонами почали виникати конфлікти по користуванню житловою площею та оплатою за комунальні послуги.

В судове засідання представник позивача не з»явився, надавши до суду заяву в якій просить справу слухати без його участі, вимоги позову підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання призначене на 18.08.2016, 17.10.2016, 12.12.2016 року не з»явився, повідомлений належним чином шляхом направлення судових повісток, причини неявки суду не повідомив. Попередньо відповідачем були подані заперечення, в яких він просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача КП «ЖЕО №2» до суду не зявився, повідомлений належним чином, причини не явки суду не повідомив.

Враховуючи те, що учасники цивільного процесу до суду не зявилися, суд, спираючись на норми ст.ст. 169, 197 ЦПК України, розглянув справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального пристрою, та ухвалив рішення.

Перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

1981 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_2, в цьому ж році у них народився син та вони були зареєстровані у ІНФОРМАЦІЯ_1.

В 2001 році шлюб між сторонами розірвано

У 2011 році №34 по вул.Гагаріна 1 у м.Полтава було приватизовано та згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого згідно розпорядження відділу обліку, розподілу та приватизації житла виконавчого комітету Полтавської міської ради № 502 від 06.01.2011 року, вказана квартира на праві спільної сумісної власності належить позивачу, відповідачу та свекру ОСОБА_3 по 1/3 частині за кожним.

У 2012 році ОСОБА_3 помер і спадкоємцем усього його майна став його син ОСОБА_2, якому з того часу згідно свідоцтва про право власності на майно стало належати 2/3 чистини вказаної квартири.

Згідно технічного паспорту від 20.04.2016 року на квартиру АДРЕСА_1 складається: коридор №1 на плані технічного паспорту площею 6.7 кв.м., комора №2 на плані технічного паспорту площею 1.5 кв.м., санвузол №3 на плані технічного паспорту площею 4.1 кв.м., кухня №4 на плані технічного паспорту площею 6.2 кв.м., кімната №5 на плані технічного паспорту площею 11.1 кв.м., кімната №6 на плані технічного паспорту площею 15.8 кв.м., кімната №7 на плані технічного паспорту площею 7.9 кв.м.

Згідно висновку №19 від 24.05.2016 року судової будівельно-технічної експертизи перепланована квартира АДРЕСА_2 має умовне ізольоване приміщення (по технічному паспорту від 20.04.2016 р) кімната 7 площею 7.9 м2. Приміщення площею 7.9 м2 при об'єднані із кімнатою 5 площею 11.1 м2 складає 19,00м2, що відповідає технічному паспорту інвентарний №13392, реєстровий №118-16233 від 04.01.2011 р. та свідоцтву про право власності на нерухоме майно від 06.01.2011р. та не порушує норми ДБН В.2.2-15-2005 Житлові будинки. Варіант порядку користування квартирою №34 по вул. Гагаріна,1 у м. Полтаві відповідно до часток кожного із співвласників встановити не можливо. В дослідній частині судової будівельно-технічної експертизи запропоновано варіант порядку користування квартирою №34, яка розташована по вул. Гагаріна, 1 у м. Полтаві, яка знаходиться у спільнії частковій власності ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з відступої від ідеальної частки. Трьохкімнатна квартира розташована на 2-му поверсі чотирьохповерхового житлового будинку. Обємно планувальні рішення квартири і будинку на дозволяють виділити сторонам ізольовані приміщення із самостійними виходами, що можуть використовуватися як окремі квартири, або які можна переобладнати в такі квартири, тому провести розподіл квартири в натурі з урахуванням розміру часто кожного із співвласників не надається можливим.

Житлове приміщення, яке просить виділити позивач у користування, наближене до площі його долі у спільній власності. При цьому, в результаті встановлення порядку користування квартирою не порушуються інтереси відповідача, оскільки кімнати ізольовані за своєю площею від кімнати позивача, та також відповідають його ідеальній частці у спільній власності. З урахуванням тих обставин, що позов заявлено щодо встановлення порядку користування квартирою відносно одного із співвласників, суд вважає за доцільне виділити у користування відповідача кімнати кімнати №5 та №7 на технічному паспорті.

Відповідно до ч.1,2 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч.2 ст.358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Згоди про порядок володіння та користування спірною квартирою між її співвласниками не досягнуто.

Відповідно до ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

При встановленні порядку користування кожному зі співвласників передається в користування конкретна частина квартири з урахуванням його частки в праві спільної власності на неї. Разом із тим виділені в користування приміщення можуть бути і неізольовані, і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно.

Таким чином, установлення співвласниками порядку користування квартирою з виділенням конкретних приміщень не припиняє право спільної часткової власності, тому що такі частини не перетворюються в самостійні об'єкти власності кожного з них.

Вказана правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду України від 03.0413р. у справі №6-12цс13 та застосована судом у відповідності дост. 360-7 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно дост.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд. Він має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

При встановленні порядку користування кожному зі співвласників передається в користування конкретна частина квартири з урахуванням його частки в праві спільної власності на неї. Разом із тим виділені в користування приміщення можуть бути і неізольовані, і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно.

Таким чином, установлення співвласниками порядку користування квартирою з виділенням конкретних приміщень не припиняє право спільної часткової власності, тому що такі частини не перетворюються в самостійні об'єкти власності кожного з них.

Вказана правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду України від 03.04.13р. у справі №6-12цс13 та застосована судом у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України.

Сторони не можуть знайти домовленості у користуванні квартирою, відповідач чинить перешкоди у користуванні квартирою.

В силу наведених норм матеріального права та у відповідності до ст.ст.3,15 ЦПК України позивач має право на захист свого цивільного права чи інтересу у разі його невизнання.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача щодо зазначеного ним порядку користування підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, - доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права власності.

Суд, враховуючи вищевикладене прийшов до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

У відповідності до положень ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у розмірі 243.60 грн.

Керуючись ст.ст.8, 10, 11, 15, 57, 58, 60, 88, 209, 218, 224-226 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організації №2» Полтавської міської ради про визначення порядку користування квартирою та про зміну договору найму житлового приміщення задоволити у повному обсязі.

Виділити ОСОБА_1 в користування кімнату №6 на плані технічного паспорта площею 15.6 кв.м., інші дві кімнати (згідно проведеного перепланування) залишити у користування ОСОБА_2

У спільному користуванні залишити коридор №1 на плпні технічного паспорта площею 6.6 кв.м., шафу №2 на плані технічного паспорта площею 0.4 кв.м., санвузол №3 на плані технічного паспорта 4.1 кв.м., кухню №4 на плпні технічного паспорта площею 4.8 кв.м., вітальню №7 на плані технічного паспорта площею 9.9 кв.м., комору на плпні технічного паспорта площею 3.5 кв.м.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції протягом 10 днів зо дня його проголошення особами, що брали участь у судовому засіданні, а особами, які не брали участь у судовому засіданні протягом 10 днів зо дня отримання ними копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили протягом 10 днів зо дня його проголошення, або протягом 10 днів зо дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя О.І. Шевська