Справа № 467/1346/15-Ц
Провадження № 2/336/777/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2016 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Кляшторного В.С.,

при секретарі Жибаловій К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ ПриватБанк звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, про стягнення заборгованості. В позові зазначається, що відповідно до укладеного договору № ZPGMGA від 15.05.2008 року відповідач ОСОБА_2 15.05.2008 року отримав кредит у розмірі 36425,00 дол.США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 15.05.2028 р. У порушення норм закону та умов закону відповідач ОСОБА_2 свої зобовязання за вказаним вище договором належним чином не виконав, у звязку з чим станом на 16.04.2015 року має заборгованість у сумі 173050,66 дол.США, яка складається з наступного: 37736, 10 дол.США заборгованість за кредитом; 35207,45 дол. США заборгованість по процентам за користування кредитом; 9138,99 дол.США заборгованість по комісії за користування кредитом; 82716,68 дол.США пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи - 11,48 дол.США (фіксована частина), - 8239,96 дол.США штраф (процентна складова).

Крім того, зобовязання за вказаним договором у розмірі 1000,00 гривень були забезпечені укладеним між позивачем та відповідачкою ОСОБА_1 договором поруки.

Суму заборгованості у розмірі 173004,74 дол.США, що за курсом 21,78 відповідно до службового розпорядження НБУ від 16.04.2015 року складає 3768043,36 грн., а також понесені судові витрати позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь, а з відповідача ОСОБА_1 1000 гривень.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надіслав клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача, наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не зявилась, про день, час та місце його проведення була повідомлена у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомила, заперечень не надала.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вважала укладений договір поруки фіктивним та таким, що не відповідає чинному законодавству, оскільки він був укладений 15.08.2014 року, в той час як кредитний договір між банком та її довірителем був укладений 15.05.2008 року. Також пояснила, що рішенням суду апеляційної інстанції вже були задоволені вимоги банку та було звернуто стягнення на предмет іпотеки однокімнатну квартиру АДРЕСА_1. Рішенням Шевченківського районного суду сімя ОСОБА_2 була виселені з вказаної квартири, за цим рішенням було видано виконавчі листи.

Крім того вважала, що позивачем пропущений строк позовної давності на пред'явлення вимог до ОСОБА_2 Просила в задоволенні позовних вимог відносно її довірителя відмовити, позовні вимоги відносно ОСОБА_1 вирішити на розсуд суду.

Заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню частково.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно із ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні не інакше як на підставі доказів сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 15.05.2008 року між відповідачем ОСОБА_2 та позивачем ПАТ КБ ПриватБанк був укладений кредитний договір № ZPGMGA, відповідно до умов якого відповідач ОСОБА_2 15.05.2008 року отримав кредит у розмірі 36425,00 дол.США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 15.05.2028 р.

Як вбачається з матеріалів справи між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 та ОСОБА_4 був укладений договір іпотеки квартири від 15.05.2008 року, в забезпечення виконання позичальником зобовязань за вищевказаним кредитним договором. Предметом іпотеки була однокімнатна квартира № 130 що знаходиться в буд. № 12 по вул. Мікояна у м. Запоріжжі.

Крім того відповідно до рішення апеляційного суду м. Запоріжжя ввід 07.02.2011 року апеляційна скарга банку була задоволена частково та було ухвалено рішення, яким позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково - в рахунок погашення заборгованості за вищевказаним кредитним договором звернуто стягнення на предмет іпотеки - однокімнатна квартира № 130 що знаходиться в буд. № 12 по вул. Мікояна у м. Запоріжжі.

Також в матеріалах справи містяться виконавчі листи, які були видані Шевченківським районним судом м. Запоріжжя з метою виконання рішення Шевченківського районного суду від 26.03.2014 року за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виселення з вищевказаної квартири та яке ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 04.06.2014 р. залишено без змін. Зазначене рішення набрало законної сили.

На підставі вищевикладеного суд вважає, що позивач повністю захистив своє порушене право та заборгованість за кредитним договором № ZPGMGA від 15.05.2008 року була погашена шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Крім того, на цей час сплинули строки звернення до ОСОБА_2 з вимогами про стягнення боргу.

З урахуванням зазначених вище обставин суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог стосовно стягнення з відповідача ОСОБА_2 заборгованості за кредитом.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_1 1000 грн., то на думку суду вони підлягають задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи відповідно до договору поруки № 02/ДЗ, укладеного 15.08.2014 року між позивачем та відповідачкою ОСОБА_1, остання виступила перед банком поручителем відповідача ОСОБА_2 та зобовязалась нести відповідальність за укладеним кредитним договором за виконання названим позичальником своїх обовязків у розмірі 1000,00 грн., за що відповідачі виступають перед позивачем як солідарні боржники (п. 4 договору).

Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.ст.546, 549 ЦК України передбачають можливість забезпечення виконання зобовязання неустойкою (штрафом, пенею).

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановленого договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

Ч. 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За положенням ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

Оскільки відповідач ОСОБА_1 уклала договір поруки, взяла на себе обов'язок нести відповідальність за цим договором, не надала суду ніяких заперечень щодо заявлених до неї вимог, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги, пред'явлені до неї.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 59-60, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з до ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка мешкає та зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_6 «ПРИВАТБАНК» (юридична адреса та адреса для листування: 49094 м. Дніпропетровськ вул. Набережна Перемоги, 50, , рах. № 3111 (для погашення заборгованості та судових витрат) МФО 305299) заборгованість за кредитним договором № ZPGMGA від 15.05.2008 року у сумі 1000 грн. та понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору у сумі 3654 грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів після проголошення рішення суду апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.С. Кляшторний