Справа № 606/1065/16-ц
Ухвала

29 червня 2016 року м. Теребовля

Теребовлянськтй районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Марціцкої І.Б.

з участю секретаря судового засідання Пасько І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Теребовля цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Теребовлянського районного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся із скаргою на дії державного виконавця Теребовлянського районного відділу ДВС . Свою скаргу ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що він є боржником у виконавчому провадженні ВП № 51224665 за виконавчим листом № 606/1354/14-ц, виданого Теребовлянським районним судом 10 березня 2015 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 324685,85 грн.

30 травня 2016 року на адресу ОСОБА_1 надійшла постанова про арешт майна боржника та заборона його відчуження від 25.05.2016р.(надалі Постанова) Вказаною Постановою накладено арешт на все рухоме та нерухому майно боржника в межах суми стягнення 324685,85 грн.

Вказану Постанову державного виконавця боржник вважає такою, що винесена з порушенням законодавства і такою, що підлягає скасуванню, враховуючи наступне. На забезпечення грошового зобовязання за кредитним договором наданого в іноземній валюті між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 було укладено Іпотечний договір, відповідно до якого предметом іпотеки є належна на праві власності боржнику квартира за адресою: вулиця Наливайка 1/6 в м. Теребовлі.

Відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», передбачена заборона на примусове стягнення (відчуження без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом іпотеки, якщо таке нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника, за умови, що в позичальника у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно. У своїй скарзі ОСОБА_1 вказує, що Постанова про арешт майна боржника винесена без врахування норм вказаного закону, арешт накладений на квартиру, яка є предметом іпотеки, використовується як постійне житло боржника, а тому Постанову слід скасувати.

Сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, у зв'язку із чим суд вважає за можливе слухати справу у їх відсутність на підставі ч. 2 ст. 169 ЦПК України.

Розглянувши скаргу та долучені матеріали суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Постановою державного виконавця від 25 травня 2016 року на підставі виконавчого листа Теребовлянського районного суду Тернопільської області №606/1354/14-ц від 10 березня 2015 відкрито виконавче провадження № ВП 51224665 про стягнення з ОСОБА_1 в користь ПАТ «Дельта Банк» 324685,85 грн. заборгованості за кредитним договором та встановлено строк для добровільного виконання до 01 червня 2016 року.

Постановою державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 25 травня 2016 року виконавче провадження № ВП 51224665 накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_1 (ОСОБА_2) у межах суми звернення 324685,85 грн.

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.08.2008 року № 19911340 за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на двохкімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та придбана на підставі договору купівлі- продажу № 150614 від 15 серпня 2008 року.

Згідно з Іпотечним договором від 15 серпня 2008 року на забезпечення виконання основного зобовязання (Кредитного договору від 15 серпня 2008 року) передано в іпотеку двохкімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та на праві власності належить ОСОБА_3

Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року, передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно, загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки).

Таким чином, установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати майно (відчужувати без згоди власника).

Як слідує з постанов державного виконавця від 25 травня 2016 року адреса боржнка ОСОБА_1 с. Острівець вулиця Зубківська, 1. В довіреності, яка посвідчена приватним нотаріусом ОСОБА_4 на представлення інтересів ОСОБА_5 ОСОБА_6, зазначено, що ОСОБА_7 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зважаючи на викладене, враховуючи, що державним виконавцем не порушено норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки боржником не надано, а в судовому засіданні не здобуто доказів, які б підтверджували, що квартира АДРЕСА_2 та яка перебуває в іпотеці, використовується боржником як місце постійного проживання.

Керуючись статтями 209, 210, 294, 384 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Теребовлянського районного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області та скасування постанови про арешт майна боржника та заборони на його відчуження від 25 травня 2016 року відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Тернопільської області через Теребовлянський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя І.Б. Марціцка