Справа № 603/388/16-ц
Провадження №2/603/173/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" липня 2016 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Галіяна І. М.

за участі секретаря судового засідання Сандалюка О.В.

розглянувши в судовому засіданні в залі суду міста Монастириська цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в Монастириський районний суд Тернопільської області з вимогою до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Свої вимоги мотивує тим, що 11.09.2001 року в відділі реєстрації актів громадянського стану Монастириського районного управління юстиції Тернопільської області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис №26. В шлюбі з відповідачем мають двоє дітей: сина Богдана, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина Миколу, ІНФОРМАЦІЯ_2. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Сімейне життя з відповідачем не склалося, протягом останнього часу сторони проживають окремо, спільного господарства сторони не ведуть, сумісне проживання остаточно припинено, а тому вважає, що спільне проживання та збереження шлюбу неможливі та просить його позовні вимоги задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, суду через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, миритися не бажає, просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, суду через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи в її відсутності, проти позову не заперечує, на розірвання шлюбу згідна.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Згідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.09.2001 року в Відділі реєстрації актів громадянського стану Монастириського районного управління юстиції у Тернопільській області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис №26, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ИД №057967 виданого 11.09.2001 року.

Від даного шлюбу мають двох дітей: сина Богдана, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Монастириського районного управління юстиції у Тернопільській області 27.05.2002 року та сина Миколу, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ИД №002395, виданого 12.04.2005 року.

Сторони по справі спільного господарства не ведуть, сумісне проживання остаточно припинено, шлюб носить формальний характер, позивач миритись не бажає та настоює на розірванні шлюбу.

В Постанові Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначається, що при розгляді справ, які виникають у зв'язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року, а також інших нормативно - правових актів, що регулюють сімейні відносини.

Згідно ч. 1 ст. 3 СК України, сімя є первинним та основним осередком суспільства.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Статтею 56 СК України передбачено, що кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України)

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

У відповідності до ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач миритися не бажає і збереження шлюбних відносин суперечить його інтересам, суд приходить до переконання, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 необхідно розірвати, так як подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливе.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 60, 130, 174, 175, 209, 213, 215 ЦПК України, ч. 3 ст. 56, 110, 112 Сімейного кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 11 вересня 2001 року в Відділі реєстрації актів громадського стану Монастириського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №26.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Суддя ОСОБА_3