Справа № 459/1013/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2016 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді Новосад М.Д.

при секретарі Марковець Т.Л.

з участю: представника позивача ОСОБА_1 представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Червонограді справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_3 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому на підставі приписів ст.ст.993,1191ЦК України просить стягнути з останнього на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група ТАС» (далі ПрАТ «Страхова група ТАС») 24 270,80 грн. коштів, а також понесені судові витрати. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 30.10.2013 року між ПрАТ «Страхова група ТАС» та ОСОБА_4 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № ДТЗ/21-112103, відповідно до якого були застраховані майнові інтереси страхувальника, повязані з володінням , користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Мазда 6» д.н. НОМЕР_1.

13.11.2013 року на вул.Шевченка, 25, в м.Червонограді Львівської області відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_2 та автомобіля «ВАЗ» д.н. 21099, під керуванням ОСОБА_3 Михайловича.Зазначена дорожньо-транспортна пригода трапилась з вини відповідача у справі.

Згідно із звітом № 879/13 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, складеним оцінювачем ОСОБА_5, від 18.11.2013 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_2 складає 74270,80 гривень.

При цьому вказує, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3, як водія забезпеченого транспортного засобу була застрахована згідно полісу № АС/5721817 від 23.08.2013 року у ВАТ НАСК «Оранта».

21.08.2014 року ВАТ НАСК «Оранта» відшкодувало АТ «СГ»ТАС» понесені збитки при виплаті страхового відшкодування в розмірі ліміту, тобто 50 000 грн.

Посилаючись на недостатність страхової виплати, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача, як з заподіювача шкоди, різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, посилаючись на те, що в звязку з виплатою страхового відшкодування власнику пошкодженого з вини відповідача автомобіля «Мазда 6» д. .н. ВС8808ВО на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту, ПрАТ «Страхова група ТАС» набула права на предявлення вимоги до особи, яка винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, про відшкодування шкоди повязаної з виплатою страхового відшкодування, оскільки страхова компанія, в якій була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача, повністю не покрила фактичного розміру шкоди.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, вважаючи його не обґрунтованим, та, посилаючись на те, що його вартість відновлювального ремонту автомобіля «Мазда» є завищеним. Крім того, під час ремонту було замінено ряд запчастин, які мають залишкову вартість, тому просить зменшити розмір відшкодування на цю суму, або ж повернути йому замінені запчастини.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30 жовтня 2013 року між ВАТ НАСК «Оранта» та ОСОБА_4 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № ДТЗ/21-112103, відповідно до якого були застраховані майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, повязані з володінням, користуванням та розпорядженням застрахованим транспортним засобом марки «Мазда 6» д.н. НОМЕР_1.

Водночас встановлено, що 13.11.2013 року по вул.Шевченка, 25, в м.Червонограді Львівської області відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_2 та автомобіля «ВАЗ» д.н. 21099, під керуванням ОСОБА_3.

Зазначена дорожньо-транспортна пригода трапилась з вини відповідача у справі відповідно, що підтверджується копією постанови Червоноградського міського суду Львівської області від 11.12.2013року.

Таким чином, наявність вини ОСОБА_3 у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди на підставі положень ч.3 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб марки «Мазда 6», д.н. НОМЕР_1, зазнав механічних пошкоджень.

Як вбачається з матеріалів справи, власник автомобіля НОМЕР_3 звернувся до ПрАТ «Страхова група ТАС» з заявою про виплату страхового відшкодування.

Згідно із звітом № 879/13від 18.11.2013 року, складеним ДП «Експерт-Сервіс Авто» у м.Львові, вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_3 станом на 15.11.2013 року складає 78774,36 гривень.

Відповідно до копії Страхового акту від 25.11.2013 р. сума страхового відшкодування, яка підлягала виплаті власнику пошкодженого транспортного засобу «Мазда 6», д.н. НОМЕР_1, становить 74 270,80 гривень.

Страхове відшкодування у зазначеному розмірі було сплачено власнику пошкодженого транспортного засобу 26.11.2013 р., що підтверджується платіжним дорученням № 120637 від 26.11.2013 року.

Оскільки страхова виплата проведена за договором добровільного страхування і перехід до страховика права вимоги, яке страхувальник, що одержав страхове відшкодування, має до сторони заподіювача шкоди, суд вважає, що, застосуванню до спірних правовідносин підлягають ст.993 ЦК і ст.27 Закону України «Про страхування».

На це звертає увагу і Вищий спеціалізований суд України, який у п.27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 1 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" розяснив, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до ст.993 ЦК і ст.27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим.

Таким чином, позивач набув право вимоги до заподіювача шкоди в порядку суброгації на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту, укладеного з власником пошкодженого транспортного засобу «Мазда».

Так, відповідно до ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Згідно з ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до розяснень, що містяться п п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

При цьому у судовому засіданні також встановлено, що 23.08.2013 р. між ОСОБА_3 та ВАТ НАСК «Оранта» був укладений Договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - поліс АС/5721817.

Із платіжного доручення № 48836 від 21.08.2014 року видно, що НАСК «Оранта» перераховано ПрАТ «Страхова група ТАС» 50000 грн. страхового відшкодування ОСОБА_4

Із матеріалів справи також вбачається, що 03.10.2014 року позивач надіслав на адресу відповідача письмову вимогу про добровільне відшкодування збитків, повязаних з виплатою страхового відшкодування ОСОБА_4, зокрема різниці між здійсненою нею виплатою страхового відшкодування та виплаченою їй страховою компанією ВАТ НАСК «Оранта» відшкодування.

Згідно зі ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Однак, на момент розгляду справи відповідач в добровільному порядку не відшкодував позивачу зазначену шкоду.

Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що на момент розгляду справи з боку відповідача не надано доказів про задоволення вимог позивача в добровільному порядку, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Що стосується тверджень представника відповідача про завищену вартість ремонту, то такі суд не бере до уваги, так як на підтвердження даної обставини, останнім не подано суду жодного доказу. Таких не було здобуто і у судовому засіданні.

Щодо вимог представника позивача про зменшення суми відшкодування шкоди на вартість замінених запчастин, чи їх повернення, суд вважає за необхідне зазначити, що у судовому засіданні підтвердилася та обставина, що деталі замінених запчастин не передавалися страховій компанії. Окрім цього, представником відповідача не представлено доказів, які підтверджують їх вартість. Тому у даному випадку, суд розяснює право відповідача на звернення до суду із відповідним позовом до власника пошкодженого транспортного засобу про повернення йому деталей замінених запчастин чи їх вартості.

На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у справі, понесені при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 10, 30, 60, 209, 212, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група "ТАС" матеріальну шкоду у розмірі 24 270 (двадцять чотири двісті сімдесят) гривень 80 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група "ТАС"» сплачений судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області через Червоноградський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Особи, які не брали участі у справі та не були присутніми під час проголошення рішення суду можуть подати апеляційну скаргу в цей же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Суддя: М. Д. Новосад