Справа № 559/2241/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2016 року

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі судді Федорової Л.П.

при секретарі Федорук О.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1Ю

представника відповідча ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні в м.Дубно цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5 районна державна нотаріальна контора, ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкування із спадкоємцем першої черги та усунення від права на спадкування,

ВСТАНОВИВ:

В обгрунтування позову позивач посилається на те, що 31.01.2015 року помер його брат ОСОБА_7 Він звернувся в ОСОБА_5 районну державну нотаріальну контору із заявою про прийнятя спдащини. Крім нього в нотаріальну контору із заявою звернулася ОСОБА_4, як дочка брата ОСОБА_7 і спадкоємець першої черги. Відповідчка ніколи не спілкувалася з батьком, хоча приїзжала в село до своїх діда та баби, які проживали в одному селі з його братом. В кінці 2014 року ОСОБА_7 отримав черепно-мозкову травму і потребував дорогого лікування та стороннього догляду, так як перебував у безпорадному лежачому стані. Перебував на лікуванні у ОСОБА_5 центральній районній лікарні та лікарні м.Рівне. Помер 31.01.2015 року. Відповідачка в лікарні його також не відвідувала, допомоги ні коштами, ні ліками не надавала. Він змушений був брата лікувати сам, ним було витрачено на лікування біля 26000 грн. Витратив всі свої заощадження, які були ним відкладені на старість. Всі родичі відповідачки знали про те, що його брат перебував у важкому стані в лікарні. Похорон також він зробив за свої кошти. Вважає, що він як спадкоємець за законом наступних черг, а саме як рідний брат має право на спадкування із першою чергою спадкоємців, так як опікувався, матеріально забезпечував, здійснював ремонти житлового будинку, в якому проживав брат, витрачав кошти на лікування, здійснював догляд в період, коли брат був у безпорадному стані, похоронив його. Він може за рішенням суду одержати право на спадкування за умови, що він протягом тривалого часу опікувався, матеріально забезпечував, надавав допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був в безпорадному стані, що випливає із змісту ст. 1259 ч.2 ЦК України. Відповідно до ст.1224 ЦК України, не мають права на спадкування за законом повнолітні діти, які ухилилися від виконання обов"язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Вважає, що відповідачка не має права на спадкування після смерті свого батька ОСОБА_7 який був непрацездатним, потребував матеріальної допомоги та допомоги на лікування, а дочка не надала такої допомоги.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали.

Суд, заслухавши пояснення сторін та доводи їх представників, прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 був батьком ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 11-ГЮ №268271 (а.с.76). ОСОБА_7 помер 31 січня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ГЮ № 178257 (а.с.73). Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина на майно, що знаходиться в с.Майдан вул. З.Півоварової 2 Дубенського району. Після смерті ОСОБА_7 до Другої ОСОБА_5 державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини звернулися: дочка ОСОБА_4 (18.06.2015 року) та брат ОСОБА_3 (21.05.2015 року) ( а.с.68, 73).

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя , який його пережив та батьки.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_7 право на спадкування за законом отримала його дочка ОСОБА_4 (дошлюбне ОСОБА_7) як спадоємець першої черги за законом.

Відповідно до ст.1258 ч.2 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1259 ч.2 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Пленум Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року в п.6 "Про судову практику у справах про спадкування" роз"яснив, що при встановленні судом факту ухилення особи від виконання обов"язку щодо утримання спадкодавця потрібно враховувати поведінку особи і розуміння нею свого обов"язку щодо надання допомоги необхідної для існування сдакодавця, наявність можливостей для цього та свідоме невиконання такою особою встановленого законом обов"язку.

Відповідно до ст.1224 ч.5 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи з даного змісту зазначеної норми закону, суд при вирішені справи згідно з вимогами ст.214 ЦПК України повинен установити факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потреба спадкодавця в допомозі цієї особи.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечувати умови свого життя, у зв"язку з чим ця особа потребує сторонньої допомоги, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги полягає в умисних діях чи бездіяльності особи спрямовані на уникнення обов"язку забезпечити підтримку і допомогу спадкодавцеві, тобто ухилення пов"язане з винною поведнікою особи, яка усвідомлювала свій обов"язок, мала можливість його виконувати але не вчинила необхідних дій. Ухилення характреизується умисною формою вини.

Зі змісту ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановолються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

На підтвердження заявлених вимог та підстав для усунення відповідачки від спадкування, позивачем було надано виписки з історії хвороби, як підтвердження перебування ОСОБА_7 на лікуванні.

Крім виписок з історії хвороби, інших медичних документів, які могли б підтвердити те, що ОСОБА_7І потребував постійного догляду, позивачем до суду надано не було.

З довідки ОСОБА_5 центральної районної лікарні №730 від 28.09.2015 року встановлено, що догляд за хворими, які перебувають на стаціонарному лікуванні здійснюється медичним персоналом закладу (а.с.58).

Судом встановлено, що ОСОБА_7 отримував пенсію в розмірі 949 грн., що підтверджується довідкою №5451/06 від 21.10.2015 року Управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі (а.с.78). З пояснення позивача також встановлено, що його брат ОСОБА_7 заробляв кошти тим, що виготовляв вироби з дерева. Дана обставина підтверджується і рапортом дільничого інспектора (кримінальне провадження №0001116).

Крім того, судом також встановлено, що відповідачка не знала про те, що її батько ОСОБА_7 знаходится в лікарні, родичі батька її про це не повідомляли, вони з нею ніколи не спілкувалися.

Посилання позивача на те, що він витрачав свої кошти на лікування брата ОСОБА_7 не можуть бути прийняті судом до уваги, так як позивачем не надано доказів, що це кошти були позивача ОСОБА_3

Суд вважає, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту, що відповідачка відмовлялася від надання допомоги спадкодавцеві.

Керуючись: ст.10, 60, 214 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_9, третьої особи Другої ОСОБА_5 районної державної нотаріальної контори, ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкування із спадкоємцем першої черги та усунення від права на спадкування - відмовити за недоведеністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Рівненської області протягом 10 днів з дня проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії судового рішення.

Суддя: