АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів - Левенця Б.Б., Рубан С.М.

при секретарі: П'ятничук В.Г.

за участю:

представника позивача Кочіна Г.І.

представник відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 02 липня 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду з вищевказаним позовом про стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_5 в солідарному порядку суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту №0 від 20.08.2007 в розмірі 21 287,53 дол. США та просило стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_6 в солідарному порядку суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту №0 від 20.08.2007 в розмірі 21 287,53 дол. США.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 02.07.2015 позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитом в розмірі 19 883,44 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 26.02.2015 складає 557 651,59 грн., заборгованість по процентам у сумі 1 404,09 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 26.02.2015 складає 39 379,15 грн.; пеню за прострочення сплати кредиту в розмірі 4 399,57 грн.; пеню за прострочення сплати процентів у сумі 2 275,94 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судовий збір у розмірі 1 218 грн. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судовий збір у розмірі 1 218 грн. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судовий збір у розмірі 1 218 грн.

Справа № 760/5432/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9145/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Українець В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.
В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що про розгляд справи не була належним чином повідомлена. Зазначила, що на виконання кредитного договору в першу чергу стягнення має бути звернено на заставлене майно за договором іпотеки, і лише у випадку нестачі коштів від реалізації майна на готівкові кошти всіх відповідачів солідарно. Вважає, що саме на цих умовах вона підписувала договір поруки за вказаним кредитним договором.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги ґрунтуються на законі.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів.

З матеріалів справи вбачається, що 20.08.2007 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого Банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 32000 доларів США, а відповідач зобов'язалась повернути наданий кредит у повному обсязі до 20.08.2022 та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 11,3 % річних (а. с. 6-10,14). З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 20.08.2007 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 було укладено договір поруки №135034 (а. с. 17-18), а також 20.08.2007 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6 укладено договір поруки №134963 (а. с. 20-21). 17.02.2009 між поручителями та Банком були укладені додаткові угоди №1 до зазначених договорів поруки (а. с. 19, 23). Назва банку була змінена на ПАТ «УкрСиббанк», яке є правонаступником всіх прав і обов'язків АКІБ «УкрСиббанк» відповідно до Статуту. Відповідно до п. 4.1. кредитного договору за порушення відповідачем термінів повернення кредиту, та/або процентів за кредит, та/або комісій, відповідач сплачує позивачу додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого розраховується за офіційним обмінним курсом Національного банку України гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені. 22.12.2014 ПАТ «УкрСиббанк» було направлено відповідачам вимогу про погашення простроченого зобов'язання протягом 31 календарного дня з дня одержання цього повідомлення (а. с. 23-28). Дані вимоги були отримані ОСОБА_4 - 25.12.2014, ОСОБА_5 - 05.01.2015 та ОСОБА_6 - 26.12.2014 відповідно до почтових зворотніх повідомлень (а. с. 29-30). Позичальник свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, у зв'язку з чим станом на 26.02.2015 виникла прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті відсотків за користування кредитом та пені становить 21287 доларів 53 центи США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 26 лютого 2015 року складає 597030 гривень 75 копійок, з яких: 19883 долари 44 центи США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 26 лютого 2015 року складає 557651 гривню 59 копійок - кредитна заборгованість; 1404 долари 09 центів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 26 лютого 2015 року складає 39379 гривень 15 копійок - заборгованість по процентам; 4399 гривень 57 копійок - пеня за прострочення сплати кредиту; 2275 гривень 94 копійки - пеня за прострочення сплати процентів. Розрахунок загальної суми заборгованості ОСОБА_4 по кредитному договору станом на 26 лютого 2015 року наданий суду і відповідає вимогам закону (а. с. 35-44). Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

За змістом статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статтей 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що відповідач, який добровільно погодився на умови кредитного договору, повинен був належно їх виконувати.

Відповідно до вимог ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Таким чином, договір поруки є таким способом забезпечення виконання зобов'язання, який полягає у залученні третьої особи - поручителя до основного зобов'язання, яке виникло між боржником та кредитором.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За змістом п. 1.3 договорів поруки, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й позичальник, у тому числі за повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій за користування кредитом, відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій, зазначених у кредитному договорі.

Відповідно до п. 1.4 договорів поруки відповідальність поручителя й боржника є солідарною.

Відповідно до матеріалів справи позичальник, всупереч умов вищевказаного кредитного договору, перестав сплачувати кошти, внаслідок чого станом на 26.02.2015 виникла прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті відсотків за користування кредитом та пені становить 21 287 доларів 53 центи США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 26.02.2015 складає 597 030 гривень 75 копійок.

Враховуючи, що при розгляді справи в суді першої інстанції було встановлено про наявність заборгованості позичальника, колегія суддів вважає висновки суду про необхідність стягнення кредитної заборгованості з відповідачів правильними.

Довід апеляційної скарги про те, що на виконання кредитного договору в першу чергу стягнення має бути звернено на заставлене майно за договором іпотеки, і лише у випадку нестачі коштів від реалізації майна на готівкові кошти всіх відповідачів солідарно є необґрунтованим.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 № 5 зазначено, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи Іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні Іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

Також не може бути підставою для зміни або скасування рішення суду першої інстанції посилання на те, що досудова вимога Банку про погашення заборгованості не направлялась відповідачу, оскільки вказані доводи спростовуються матеріалами справи (а. с. 23-28, 29-30).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_3 не погоджувалась із додатковою угодою №1 до договору поруки, в якій не зрозуміло про які зміни умов договору йдеться є необґрунтованими, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно з ч. 1 ст. 624 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання.

Матеріали справи свідчать, що 17.02.2009 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6 була укладена додаткова угода №1 до договору поруки від 20.08.2007 №134963 (а. с. 22), яку підписала відповідач, погодившись з усіма його умовами, у зв'язку з чим зобов'язана їх виконувати належним чином.

Представнику відповідача були роз'яснені вимоги ст. 10 ЦПК України, в тому числі право на проведення почеркознавчої експертизи по справі, але відповідного клопотання останній, в строки встановлені Цивільно-процесуальним законодавством не заявляв.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та матеріалам справи.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,304,308,313,314,315,325 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 02 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: Б.Б. Левенець

С.М.Рубан