Ухвала

іменем україни

14 вересня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів: Леванчука А.О., Парінової І.К., Ситнік О.М., Ступак О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом прокурора Катеринопільського району Черкаської області в інтересах держави в особі комунального підприємства «Катеринопільське селищне житлово-комунальне господарство» Катеринопільської селищної ради до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівниками під час виконання трудових обов'язків, за касаційними скаргами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Черкаської області від 7 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року прокурор Катеринопільського району Черкаської області в інтересах держави в особі комунального підприємства «Катеринопільське селищне житлово-комунальне господарство» (далі - КП «Катеринопільське селищне житлово-комунальне господарство») Катеринопільської селищної ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівниками під час виконання трудових обов'язків, посилаючись на те, що з відомостей, отриманих внаслідок перевірки фінансово-господарської діяльності КП «Катеринопільське селищне житлово-комунальне господарство» Катеринопільської селищної ради, стало відомо про порушення вимог ст. 1 Закону України «Про оплату праці» та ст. 94 КЗпП України. Указані порушення відбулися у період з 1 червня 2010 року по 30 квітня 2013 року і полягали у видачі начальником вказаного підприємства ОСОБА_6 наказів, згідно з якими головному бухгалтеру ОСОБА_7, бухгалтерам ОСОБА_8 та ОСОБА_9 безпідставно проводилося перерахування та виплата щомісячної доплати за виконання обов'язків економіста, які фактично не виконувались, що призвело до зайвого нарахування та виплати заробітної плати цим працівникам підприємства. Таким чином, підприємству було завдану матеріальну шкоду на суму 54 999 грн 38 коп.

З огляду на викладене, а також з урахуванням обмежень, встановлених ст. 133 КЗпП України, прокурор просив у рахунок відшкодування завданої шкоди стягнути з відповідальних посадових осіб: ОСОБА_6 та ОСОБА_7, на користь підприємства середньомісячний заробіток вказаних осіб, а саме: з ОСОБА_6 - 3 260 грн 24 коп., з ОСОБА_7 - 4 499 грн 12 коп.

Рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області від 4 березня 2015 року у задоволенні позову прокурора Катеринопільського району Черкаської області в інтересах держави в особі КП «Катеринопільське селищне житлово-комунальне господарство» Катеринопільської селищної ради відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 7 травня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення у справі про задоволення позову. Стягнуто на користь КП «Катеринопільське селищне житлово-комунальне господарство» Катеринопільської селищної ради з ОСОБА_6 3 260 грн 24 коп., з ОСОБА_7 4 499 грн 12 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційних скаргах ОСОБА_6 та ОСОБА_7 просять скасувати рішення, ухвалене судом апеляційної інстанції, і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарг та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Вказані вимоги апеляційним судом не дотримано.

Під час розгляду справи апеляційним судом було встановлено, що 10 червня 2010 року на основі повноважень органів місцевого самоврядування у відповідно до п. п. 10, 20 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» селищний голова Лисак Н.П. з однієї сторони та громадянин ОСОБА_6 з другої сторони уклали контракт про те, що останнього призначено на посаду начальника КП «Катеринопільське селищне житлово-комунальне господарство» Катеринопільської селищної ради (а. с. 72-75). Головним бухгалтером вказаного підприємства призначено ОСОБА_7

Відповідно до контракту з керівником підприємства та посадовою інструкцією головного бухгалтера (а. с. 77-78), відповідальні особи у своїй діяльності керуються законами та нормативно-правовими актами України, а також несуть встановлену законами відповідальність за завдання матеріальної шкоди.

Встановлено, що ревізією, проведеною Звенигородською міжрайонною державною фінансовою інспекцією з перевірки фінансово господарської діяльності КП «Катеринопільське селищне житлово-комунальне господарство» Катеринопільської селищної ради за період з 1 червня 2010 року по 30 квітня 2013 року встановлено перерахування та виплата щомісячної доплати за виконання обов'язків економіста бухгалтерам підприємства, які фактично не виконувались, що призвело до зайвого нарахування та виплати заробітної плати працівникам підприємства та завдало підприємству матеріальної шкоди на загальну суму 54 999 грн 38 коп.

Акт підписано 29 липня 2013 року директором та головним бухгалтером підприємства (а. с. 7-43).

7 серпня 2014 року Звенигородською міжрайонною державною фінансовою інспекцією начальнику КП «Катеринопільське селищне житлово-комунальне господарство» Катеринопільської селищної ради направлено лист-вимогу щодо усунення порушення фінансової дисципліни (а. с. 47-51).

На виконання вищевказаного листа начальником та головним бухгалтером КП «Катеринопільське селищне житлово-комунальне господарство» Катеринопільської селищної ради 19 вересня 2013 року направлено копії прибуткових касових ордерів про сплату фінансових порушень, виявлених в результаті ревізії (а. с. 52-60).

Разом із цим Катеринопільською районною державною адміністрацією на виконання доручення голови Катеринопільської районної державної адміністрації від 16 червня 2014 року № 23-Д було проведено перевірку фінансово-господарської діяльності КП «Катеринопільське селищне житлово-комунальне господарство» Катеринопільської селищної ради, за результатами якої складено довідку від 7 липня 2014 року, в якій зазначено, що шкода, завдана підприємству на суму 54 999 грн 38 коп., фактично не відшкодована, оскільки начальником та головним бухгалтером підприємства умисно виготовлено завідомо неправдиві офіційні документи щодо надходження до каси підприємства грошових коштів (а. с. 79-87).

За даним фактом прокуратурою Катеринопільського району Черкаської області до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за № 0000010 від 4 серпня 2014 року за ознаками злочину, передбаченого ст. 366 ч. 1 КК України (а. с. 101).

З даним позовом до суду прокурор звернувся 30 жовтня 2014 року.

Встановивши вищезазначені обставини у справі, суд дійшов висновку про підставність й доведеність пред'явленого позову, який заявлено прокурором у межах річного строку з часу виявлення ним завданої відповідачами шкоди.

Однак з таким висновком апеляційного суду погодитися не можна.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 2 березня 2016 року у справі № 6-1263цс15, для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди (ч. 3 ст. 233 КЗпП України).

Отже, строк звернення до суду у справах щодо трудових правовідносин врегульовано положеннями КЗпП України. Спірні правовідносини у справі, яка переглядається, регулюються положеннями КЗпП України, ст. 233 якого встановлено строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

Як роз'яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», судам необхідно перевіряти, чи додержаний власником або уповноваженим ним органом встановлений ст. 233 КЗпП річний строк з дня виявлення заподіяної працівником шкоди для звернення в суд з позовом про її відшкодування. Цей строк застосовується і при зверненні із заявою прокурора. Днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. Днем виявлення шкоди, встановленої в результаті інвентаризації матеріальних цінностей, при ревізії або перевірці фінансово-господарської діяльності підприємства, установи, організації, слід вважати день підписання відповідного акта або висновку.

Отже, прийняття постанови про порушення кримінальної справи не усуває юридичного значення доведених до відома юридичної особи або органу державного управління актів, висновків та інших документів, здатних підтвердити початок перебігу встановленого ч. 3 ст. 233 КЗпП України строку звернення до суду.

З огляду на викладене слід дійти висновку, що за змістом ч. 3 ст. 233 КЗпП України день прийняття постанови про порушення кримінальної справи відносно особи, яка є відповідачем у цивільній справі про відшкодування шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на працівника трудових обов'язків, не слід вважати днем виявлення шкоди, заподіяної цим працівником, у разі наявності акта або висновку, складених у результаті інвентаризації матеріальних цінностей, при ревізії або перевірці фінансово-господарської діяльності підприємства, установи, організації .

Ухвалене апеляційним судом рішення не відповідає вищезазначеній правовій позиції Верховного Суду України, а тому воно підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

При цьому при новому розгляді справи апеляційному суду необхідно врахувати вищезазначене та перевірити чи дотримано строк звернення до суду з відповідним позовом, передбачений ч. 3 ст. 233 КЗпП України з врахуванням правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 2 березня 2016 року у справі № 6-1263цс15, і в разі його пропущення, відповідно до ст. 234 КЗпП України з'ясувати поважні чи неповажні причини такого пропущення.

Отже, оскільки неповнота з'ясування обставин у справі та порушення зазначених норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і ці порушення були допущені апеляційним судом, то рішення цього суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 7 травня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає. О.О. Дьоміна А.О. Леванчук І.К. Парінова О.М. Ситнік О.В. Ступак Головуючий Судді: