20.04.2016 Єдиний унікальний номер 205/3183/16-ц
УХВАЛА

20 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

Суддя Ленінського районного суду міста Дніпропетровська Басова Н.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, встановити неправильність запису в актах громадянського стану, заінтересовані особи - Ленінський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Кіровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції,-

встановив:

Заявниця звернулася до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту неправильності запису в акті цивільного стану та внесення до нього змін.

Дослідивши матеріали заяви приходжу до висновку про необхідність відмови у відкритті провадження у справі, виходячи з наступних підстав.

Так за приписами статей 1, 3 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею ж 15 ЦПК України визначено компетенцію судів щодо розгляду цивільних справ (справи які підвідомчі судам загальної юрисдикції та підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства), згідно якої суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Згідно ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Главою 6 Розділу ІV ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, які можуть бути розглянуті в судовому порядку та визначено порядок такого розгляду.

Так згідно статті 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Зі змісту зазначеної норми цивільно-процесуального закону вбачається, що в переліку справ про встановлення фактів, які можуть бути розглянуті в судовому порядку, така справа як встановлення факту неправильності запису в акті цивільного стану та внесення до нього змін, відсутня.

Більш того, проаналізувавши в сукупності чинне законодавство України мною встановлено, що воно взагалі не містить такого поняття як «факт неправильності запису в акті цивільного стану», а визначає лише підстави та порядок внесення змін до актового запису цивільного стану, зокрема у випадку зазначення неправильних або неповних відомостей.

Так п. 1.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України № 96/5, від 12.10.2011 року, визначає, що внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством.

У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

З викладеного вбачається, що чинним законодавством України не передбачено встановлення в судовому порядку такого факту, як «неправильність запису в акті цивільного стану», оскільки визначено інший порядок усунення неправильних або неповних відомостей в актовому записі шляхом внесення відповідних змін, що входить до компетенції виключно відділів державної реєстрації актів цивільного стану. У випадку ж відмови відділу державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актового запису цивільного стану, висновок останнього може бути оскаржений в судовому порядку, оскаржений саме висновок, а не подано заяву про встановлення факту неправильності запису в акті цивільного стану в порядку окремого провадження.

Верховний Суд України в своєму Листі від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначив, що оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження на підставі ч. 2 ст. 122 ЦПК, а коли справу вже відкрито - закриває провадження в ній.

З врахуванням викладеного, а також того, що мною достовірно встановлено, що заява заявниці не підлягає судовому розгляду, оскільки чинним законодавством України визначено інший порядок усунення неправильних або неповних відомостей в актовому записі шляхом внесення відповідних змін, приходжу до висновку про необхідність відмови у відкритті провадження у справі, відповідно до вимог пункту першого частини другої статті 122 ЦПК України, який визначає, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Згідно ч. 4 ст. 122 ЦПК України, про відкриття провадження у справі чи відмову у відкритті провадження у справі суддя постановляє ухвалу.

Керуючись п.1 ч.2 ст. 122 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

У відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, встановити неправильність запису в актах громадянського стану, заінтересовані особи - Ленінський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Кіровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Н.В. Басова