АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 667/5606/15-ц Головуючий в І інстанції Черниш О.Л.
Номер провадження 22-ц/791/1365/16 Доповідач: Цуканова І.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«25» липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоЦуканової І.В.,
суддів:Вейтас І.В.,
Склярської І.В.,
секретарСікора О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від «15» січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до страхової компанії «Європейський страховий альянс», ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_7 та приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» (далі ПрАТ), в якому просив стягнути солідарно з відповідачів 17013,23 грн. - вартість відновлювального ремонту належного йому автомобіля Форд Сієра, державний номер НОМЕР_2, пошкодженого 24.10.2013р. під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини ОСОБА_7 під час керування автомобілем «ГАЗ 2705», державний номер НОМЕР_1. При цьому посилався, що відповідачі добровільно не виконали зобов'язання по відшкодуванню шкоди.

Під час розгляду справи представник позивача збільшив позовні вимоги та просив стягнути солідарно з відповідачів також за період з 24.12.2013р. по 17.11.2015р. річні - 989,04 грн., пеню 11181,98 грн., інфляційні збитки 13168,61 грн., а всього з урахуванням вартості відновлювального ремонту автомобіля 30181,61 грн., витрати на проведення оцінки пошкодженого автомобіля 400,00 грн., моральну шкоду в сумі 5000,00 грн. При цьому посилався, що відповідачі за наявності підстав для сплати коштів, добровільно їх не сплатили.

Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 15.01.2016р. позов задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «Європейський страховий альянс» на користь ОСОБА_6 9043,80 грн. та судові витрати у розмірі 243,60 грн. В решті позовних вимог до ПрАт та ОСОБА_7 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 просив рішення суду скасувати в частині відмови в задоволенні позову до ПрАТ і ОСОБА_7 та ухвалити нове, яким позов повністю задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права.

В частині задоволених позовних вимог рішення суду ніким не оскаржено.

В письмовій заяві ОСОБА_5 просив розглянути справу у свою відсутність та відсутність ОСОБА_6

В письмових запереченнях представник ПрАТ доводи апеляційної скарги не визнав, просив рішення суду залишити без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідача, представника ПрАТ та ОСОБА_7, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в оскаржуваній частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 керував автомобілем Форд Сієра, державний номер НОМЕР_2, на підставі довіреності, нотаріально посвідченої 24.06.2009 року /а.с. 99/, тобто на відповідній правовій основі володів вказаним транспортом, а тому є володільцем речових прав на чуже майно, що передбачено ст. 395 ЦК України.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ГАЗ-2705», номерний знак НОМЕР_1, яким є ТОВ «Київські телекомунікаційні мережі», була застрахована у страховій компанії «Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий альянс» за договором від 01.05.2013р. /а.с. 47/.

24 вересня 2013 року сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої транспортному засобу Форд Сієра, державний номер НОМЕР_2, з вини ОСОБА_7 , якого піддано адміністративному стягненню постановою Комсомольського районного суду м.Херсона від 07.11.2013р. /а.с. 8/.

Внаслідок ДТП транспортному засобу, під керуванням ОСОБА_6, Форд Сієра, державний номер НОМЕР_2, були причинені механічні ушкодження /а.с. 8/. Вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля складає 17013,27 грн., що підтверджується висновком №Вє-578 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріальної шкоди, спричиненої власнику транспортного засобу від 24.12.2013р. /а.с. 12-14, 54-70/.

Правові відносини між позивачем та страховою компанією виникли із договору страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу, а тому відносини між ними регулюються Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон №1961-IV) та відповідними статтями ЦК України.

Згідно ст. 30 вказаного Закону транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до, та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Експертом визначено, що ринкова вартість транспортного засобу нижча за розмір ремонту, а отже ремонт пошкодженого транспортного засобу проводити економічно необґрунтовано /а.с. 65/.

ПрАТ визнало ДТП страховим випадком. В аварійному сертифікаті №С14-107 від 27.02.2014р., складеному аварійним комісаром ТОВ «Експертна компанія «Автоекспертиза-Стандарт», зазначено, що ринкова вартість конструктивно загиблого транспортного засобу, належного позивачу, після аварії складає 8819,73 грн. /а.с. 52/. В листі №1868/13 від 13.05.2014р. на ім'я ОСОБА_6 ПрАТ зазначило, що сума ринкової вартості за вказаним висновком Херсонської торгово-промислової палати за №Вэ-578 від 24.12.2013 року складає 17013,27 грн. До цієї суми було додано по квитанції №1713 від 13.12.2013р. за експертизу - 450,26 грн., потім з загальної суми було вирахувано суму залишків, згідно автотоварознавчої експертизи №С14-107 від 27.02.2014 року у сумі 8819,73 грн. Таким чином, сума належного позивачу до виплати страхового відшкодування визначена в розмірі 8643,80 грн.

Запропоновано позивачу надати заяву з банківськими реквізитами для перерахування коштів /а.с. 10/.

Оскільки розмір страхового відшкодування в сумі 8643,80 грн. визначено ПрАТ у відповідності до вимог закону, зазначену суму визнано вказаним відповідачем, то суд стягнув з останнього на користь позивача вказану суму, а також витрати на проведення експертизи в сумі 400,00 грн., а всього 9043,80 грн.

Оскільки рішення суду у вказаній частині ніким не оскаржується, то судова колегія йому юридичної оцінки не дає.

Аналізуючи позовні вимоги ОСОБА_6, суд дійшов правильного висновку, що підстав для стягнення шкоди з відповідачів в солідарному порядку немає, що відповідає характеру правовідносин сторін (зобов'язальних - між позивачем і ПрАТ та делікатних - між позивачем та ОСОБА_7.), ґрунтується на положеннях ст. 541 ЦК України.

Відмовляючи в задоволенні інших позовних вимог, заявлених до ПрАТ, суд виходив з того, що ОСОБА_6 позовні вимоги про страховика про стягнення інфляційних витрат та 3-х процентів річних не заявляв, а вимоги щодо сплати пені не ґрунтуються на нормах права.

Погоджуючись з відсутністю підстав для стягнення пені, колегія суддів вважає неправомірною відмову суду в повному обсязі у стягненні інфляційних збитків та пені з огляду на таке.

В заяві про збільшення позовних вимог представник позивача зазначає, що має місце прострочення боржників, які з моменту проведення автотоварознавчого дослідження пошкодженого автомобіля грошові кошти йому на сплатили /а.с. 96-97/, обґрунтовуючи свої вимоги положеннями ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з письмових пояснень ПрАТ в ході розгляду справи місцевим судом від 28.12.2015р., 11.04.2014 року позивачем було надано останній необхідний документ для сплати страхового відшкодування; на підставі ст. 35, п.п. 36.2, 36.4 ст.36, останній день виплати страхового відшкодування 09.06.2014р. /а.с. 107/.

Із письмових заперечень ПрАТ на апеляційну скаргу вбачається, що 12.04.2016р. вся сума за рішенням суду в даній справі була сплачена позивачу.

Оскільки позивач просив стягнути інфляційні збитки та річні за період з 24.12.2013р. по 17.11.2015р., то, за думкою судової колегії, вказані суми слід стягнути за період з 10.06.2014р. по 17.11.2015р., а саме:

- з урахуванням індексу інфляції за вказаний період розмір заборгованості, з урахуванням індексів інфляції становить 13904,74 грн. (8643,80 х 101,00% х 100,40% х 100,80% х 102,90% х 102,40% х 101,90% х 103,00% х 103,10% х 105,30% х 110,80% х 114,00% х 102,20% х 100,40% х 99,00% х 99,20% х 102,30% х 98,70% х 102,00%).

Відповідно, сума збитків від інфляції становить 5261,74 грн. (13904,74 - 8643,80).

Розмір річних за вказаний період з 10.06.2014р. по 17.11.2015р. становить 373,66 грн. (3% х 526 днів/365 днів х 8643,80 грн.).

Оскільки висновки суду про відсутність підстав для стягнення зі ПрАТ інфляційних збитків та річних не відповідає обставинам справи, рішення суду в частині відмови у задоволенні таких вимог слід скасувати, ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_6 до ПрАТ про стягнення інфляційних збитків та річних скасувати, ухвалити нове про часткове задоволення цих вимог в сумі 5261,74 грн. інфляційних збитків та 373,66 грн. річних, в задоволенні іншої частини цих вимог слід відмовити.

Оскільки згідно п.4 ч.1 ст. 621 ЦК України настання правових наслідків у вигляді відшкодування моральної шкоди настають у разі порушення зобов'язання, якщо це передбачено законом або договором, позивач наявністю таких підстав позовні вимоги до ПрАТ про відшкодування моральної шкоди не обґрунтовує, то колегія суддів вважає, що рішення суду в частині відмови у задоволенні таких позовних вимог є законним.

Що стосується рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог, заявлених до ОСОБА_7, то колегія суддів виходить з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_7 інфляційних збитків, річних та пені, суд виходив з того, що між сторонами виникли правовідносин щодо відшкодування шкоди, в яких стягнення таких виплат не передбачено. Відмову у відшкодуванні матеріальної та моральної шкоди суд обґрунтував положеннями ч.1 ст. 1172 ЦК України, за якою юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

При цьому суд встановив, що ОСОБА_7 перебував у трудових відносинах з власником автомобіля «ГАЗ-2705», номерний знак НОМЕР_1 - ТОВ «Київські телекомунікаційні мережі», та під час скоєння ДТП виконував свої трудові обов'язки.

Проте, такого висновку суд дійшов без повного з'ясування всіх обставин справи.

Так, а матеріалах справи відсутні докази про наявність таких обставин.

З пояснень ОСОБА_7 при розгляді справи апеляційним судом вбачається, що в його трудовій книжці відповідний запис відсутній, в матеріалах адміністративної справи №667/9234/13-п, в поясненнях ОСОБА_7, протоколі про адміністративне правопорушення серії АГ2 №846647 від 24.10.2013р. зазначено, що ОСОБА_7 не працює.

Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З матеріалів справи вбачається, що розмір завданої позивачеві шкоди складає 17031,27 грн. у вигляді вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу.

Оскільки автомобіль в післяаварійному стані вартістю 8819,73 грн. /а.с. 51/ залишився у позивача, рішенням суду в неоскаржуваній частині стягнута різниця між вартістю відновлювального ремонту автомобіля, з урахуванням витрат та оцінки шкоди та його залишковою вартістю 8643,80 грн. (17013,27 + 450,00 - 8819,73); при цьому судом витрати на оцінку шкоди в сумі 400,00 грн. стягнуто зайво, проте рішення в цій частині не оскаржено, то колегія суддів вважає, що відсутня невідшкодована позивачу матеріальна шкода.

Відповідно, позовні вимоги, заявлені до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди, інфляційних збитків, річних, пені є незаконними, необґрунтованими і не підлягаючими задоволенню.

З обставин справи вбачається, що позивач з вини ОСОБА_7 позбавлений можливості використовувати свій пошкоджений автомобіль, внаслідок чого змінився спосіб його життя, то для компенсації заявлених внаслідок цього матеріальних страждань позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, заявлені в сумі 5000,00 грн., слід задовольнити частково в сумі 2000,00 грн., в задоволенні інших позовних вимог про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Так як суд відмовив позивачу у задоволенні вимог до ОСОБА_7 з інших підстав, ніж вважає за необхідне відмовити судова колегія, то рішення суду в частині позовних вимог до ОСОБА_7 слід скасувати, ухвалити нове, яким позов задовольнити частково і стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 2000,00 грн. моральної шкоди, в задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Згідно ч.ч. 1, 5 ст.88 ЦПК України слід розподілити судові витрати між відповідачами пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ч.2 ст. 625, ч.1 ст. 1166 ЦК України, керуючись ст.ст. 303, 316, п.2 ч.1 ст.307, п.п. 1, 3 ч.1 ст. 309 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 15 січня 2016 року в частині відмови в задоволенні позову до ОСОБА_7 скасувати, ухвалити нове, яким позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в сумі 2000,00 грн., в іншій частині позовних вимог відмовити.

Це ж рішення суду скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог до страхової компанії «Європейський страховий альянс» про стягнення інфляційних витрат та річних, ухвалити нове, яким вказані позовні вимоги задовольнити частково. Стягнути зі страхової компанії «Європейський страховий альянс» на користь ОСОБА_6 інфляційні збитки в сумі 5261,74 грн. та річні в сумі 373,66 грн. В задоволенні іншої частини вказаних позовних вимог відмовити.

Це ж рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог, заявлених до страхової компанії «Європейський страховий альянс» залишити без змін.

Стягнути на користь ОСОБА_6 витрати по сплаті судового збору з ОСОБА_7 101,41 грн., зі страхової компанії «Європейський страховий альянс» 285,76 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В.Цуканова

Судді: І.В.Вейтас

І.В.Склярська