У Х В А Л А

іменем україни

14 вересня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Гримич М.К.,

КолодійчукаВ.М., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення за касаційною скаргою ОСОБА_3, поданою представником - ОСОБА_6, на ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 21 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до кредитного договору від 12 червня 2007 року ОСОБА_3 отримав кредитні кошти у розмірі 40 тис. доларів США. На забезпечення виконання умов кредитного договору банк того ж дня уклав із ОСОБА_4 договір поруки, а також уклав із ОСОБА_5 договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1.

24 лютого 2012 року ПАТ «ОТП Банк» за договором купівлі-продажу кредитного портфелю відступило право вимоги за цими договорами товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна»).

Посилаючись на те, що у результаті неналежного виконання умов кредитного договору утворилася заборгованість, яку позичальник та його поручитель не погасили, позивач, з урахуванням уточнень позовних вимог, просив стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кредитну заборгованість у розмірі 1 353 046 грн. 57 коп., а також звернути стягнення на предмет іпотеки та виселити із нього відповідачів.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 грудня 2014 року позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором у розмірі 630 355 грн. 37 коп. та судовий збір у розмірі 3 441 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 21 березня 2016 року рішення районного суду в частині вирішення позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення скасовано. Позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у цій частині залишено без розгляду.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 21 березня 2016 року рішення районного суду в частині вирішення позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про стягнення кредитної заборгованості змінено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором у розмірі 706 978 грн. 67 коп. та судовий збір у розмірі 7 226 грн.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_6 - просить скасувати ухвалу апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й залишити рішення суду першої інстанції в силі.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Скасовуючи рішення районного суду та залишаючи позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в частині відмови в задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення без розгляду, апеляційний суд виходив із того, що до початку судових дебатів у суді першої інстанції ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України звернулося із заявою про залишення його позову без розгляду.

Проте з таким висновком апеляційного суду погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону судове рішення апеляційного суду не відповідає.

Задовольняючи заяву ТОВ «ОТП Факторинг Україна», скасовуючи рішення районного суду й залишаючи його позов в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення без розгляду, суд апеляційної інстанції припустився порушень норм процесуального права.

Частиною 1 ст. 304 ЦПК України передбачено, що справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими цією главою.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду.

Відповідно до ч. 8 ст. 193 ЦПК України під час судових дебатів не можна подавати нові докази, заяву про залишення позову без розгляду, збільшувати або зменшувати розмір позовних вимог.

Таким чином, позивач наділений правом на залишення позову без розгляду лише в суді першої інстанції до ухвалення рішення у справі, однак під час судових дебатів не можна подавати заяву про залишення позову без розгляду.

Заяву про залишення позову без розгляду було подано позивачем у суді першої інстанції до ухвалення рішення у справі.

Проте, апеляційний суд дійшов помилкового висновку про те, що зазначену заяву позивачем було подано до судових дебатів, оскільки дату документа виправлено на 08 грудня 2014 року, тобто на день початку судових дебатів. При цьому посилання суду апеляційної інстанції на те, що заява про залишення позову без розгляду була подана 02 грудня 2014 року, про що суддею зроблено відповідну відмітку, також є передчасними, оскільки 02 грудня 2014 року судового засідання у цій справі не проводилося, а на самій заяві відмітки канцелярії суду про отримання відсутні.

Крім того, зазначене не має правового зазначення, оскільки залишення позову без руху з підстав, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, є лише повноваженням суду першої інстанції.

Скасовуючи рішення суду та залишаючи позовну заяву без розгляду, апеляційний суд не звернув уваги на те, що згідно з ч. 1 ст. 304 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими цією главою.

У суді апеляційної інстанції передбачено лише реалізацію таких диспозитивних прав сторони у справі: відмова від позову та укладення мирової угоди. На стадії апеляційного розгляду неможливо залишити позовну заяву без розгляду, оскільки вона вже розглянута.

Прохання касаційної скарги про залишення рішення суду першої інстанції в силі не може бути задоволене, так як апеляційний суд не перевіряв законності і обґрунтованості рішення районного суду в частині вирішення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, а обмежився скасуванням рішення суду і залишення позову в цій частині без розгляду.

Ураховуючи те, що ухвала апеляційного суду суперечить ст. 304 ЦПК України, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для її скасування із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану представником - ОСОБА_6, задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 21 березня 2016 року скасувати, справу передати для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

М.К.Гримич

В.М.Колодійчук

І.М.Фаловська