Справа № 494/1748/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИц

12.11.2016 року м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

судді Римаря І.А.,

за участю: секретаря судового засідання Козубенко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Березівського ВП Комінтернівського ВП ГУ НП в Одеській області, управління Державної казначейської служби у Березівському районі за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача: голови ліквідаційної комісії Березівського районного відділу ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди завданої незаконними рішеннями (діями) Березівського відділення поліції,-

В С Т А Н О В И В:

23.12.2015 року до Березівського районного суду Одеської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Березівського ВП Комінтернівського ВП ГУ НП в Одеській області, управління Державної казначейської служби у Березівському районі за участю третьої особи: голови ліквідаційної комісії Березівського районного відділу ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди завданої незаконними рішеннями (діями) Березівського відділення поліції в сумі 4000 (чотири тисячі) грн.

Ухвалою суду від 24.12.2015 року відкрито провадження по справі.

На обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що він звертався із заявами про скоєння злочинів від 28.07.2015 року, 07.08.2015 року, 05.11.2015 року та 11.11.2015 року до Березівського ВП Комінтернівського відділення ГУНП в Одеській області (на той час Березівське РВ ГУМВС України в Одеській області). Заяви були внесенні до ЖЕО черговою частиною за №№ 3109, 3290, 4221 та НОМЕР_1 по яким отримав відписки, що правоохоронні органи не вирішують питання щодо суддів про притягнення до адміністративної або іншої відповідальності за заявами чи скаргами громадян. Позивач вважає, що було порушено його право на справедливий суд, так як впродовж тривалого часу працівники Березівського ВП не прийняли жодного процесуального рішення щодо захисту його інтересів, з огляду на вказане він зазнав моральних страждань та просить стягнути з відповідача.

У судовому засіданні 12.11.2016 року позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, зіславшись на обставини зазначені у позовній заяві. Окрім цього пояснив, що відписки співробітників поліції, які не повинні були надавати йому відповіді відповідно до Закону України «Про звернення громадян», а тому призвело до моральних страждань.

Представник Березівського ВП Комінтернівського ВП ГУ НП в Одеській області у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог позивача, вважав їх необґрунтованими та безпідставними.

Представник управління Державної казначейської служби України в Березівському районі Одеської області у судове засідання 12.01.2016 року не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Разом з цим, через канцелярію суду 12.01.2016 року надійшла заява від заступника начальника УДКСУ у Березівському районі Одеської області ОСОБА_3, в якій зазначено, що представник казначейської служби не буде присутній у судовому засіданні по причині великого навантаження по здачі звітності та заздалегідь погодився із прийнятим рішенням суду (а.с.31). Таким чином, розгляд справи відбувався за відсутності представника УДКС в Березівському районі.

Третя особа - Голова ліквідаційної комісії Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_2 також у судове засідання 12.01.2016 року не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час, день та місце розгляду справи. Разом з цим, надіслав на адресу суду заяву від 12.11.2016 року про розгляд справи за його відсутності (а.с.30).

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, проаналізувавши положення чинного законодавства, заслухавши пояснення представника позивача, врахувавши думку управління Державної казначейської служби України в Березівському районі Одеської області, третьої особи, викладені у заявах, суд доходить висновку про відмову у задоволені позовних вимог, виходячи з наступного.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006року N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950р. та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Більш того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з ч.3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово звертався у 2015 році із заявами-скаргами до Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області (Березівського ВП Комінтернівського ГУНП в Одеській області) про скоєння злочинів суддями Березівського районного суду Одеської області (а.с.3-5), про що листами-відповідями Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області йому було відмовлено у внесені відомостей до ЄРДР та направлено матеріали ЖЕО до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України. (а.с.12-15).

Звертаючись з позовом до суду про відшкодування шкоди ОСОБА_1 зазначає, що шкода спричинена йому внаслідок неправомірних дій (рішень) працівників Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області (Березівського ВП Комінтернівського ГУНП в Одеській області), а саме: не внесено відомості до ЄРДР стосовно суддів Березівського районного суду Одеської області, згідно висновків про результати розгляду письмових звернень від 17.08.2015 року, 21.08.2015 року, 05.11.2015 року та 13.11.2015 року.

Відповідно до статті 55 Конституції України (1996 року) передбачено: «Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб…». Саме в запровадженні механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні урегульований Кримінальним процесуальним кодексом України зі змінами та доповненнями (далі КПК України). Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

Згідно пункту 1 частини першої статті 303 КПК України: «На досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення…».

Таким чином, оскарження відмови слідчого, прокурора у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, передбачена нормами КПК України.

У судовому засіданні позивач зазначив, що він звертався до слідчих суддів щодо внесення відомостей до ЄРДР у відповідності до вимог КПК України. Так, по справі №494/1142/15-к відмовлено у внесені відомості до ЄРДР відносно судді Лебединського С.Й. Інші справи знаходяться на розгляді.

Таким чином, суд вважає зазначити, що слідчим суддею прийнято відповідне рішення, тобто скаржником реалізовані свої права в передбачений законом спосіб та він фактично одразу ж звернувся до суду для відновлення свого порушеного права у рамках кримінального провадження, передбаченого КПК України.

Відповідно до частини шостої статті 1176 Цивільного кодексу України зі змінами та доповненнями (далі ЦК України) «шкода, завдана фізичній чи юридичній особі внаслідок інших підстав, ніж передбачені частинами 1-5 цієї статті, незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах».

Відповідальність за шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, діями або бездіяльністю працівника під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків, згідно статті 1172 ЦК України покладається на юридичну особу, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах.

Крім того, відповідно до статті 25 Закону України «Про міліцію» (який діяв на час виникнення спірних правовідносин), при порушенні працівником міліції прав і законних інтересів громадянина, обов'язок по відшкодуванню шкоди покладається на міліцію.

Таким чином, при можливому встановленні неправомірних дій, бездіяльності працівників Березівського РВ УМВС України в Одеській області (-Березівський ВП Комінтернівського ВП ГУ НП в Одеській області) суд вирішує питання про відповідальність цього органу перед позивачем за завдану моральну шкоду.

Згідно частини першої статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Також, відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок, та є вина зазначеної особи.

Відтак, обовязковою умовою відшкодування моральної шкоди є наявність вини у діях особи, яка заподіяла таку шкоду та між протиправними діями (бездіяльністю) і шкодою є безпосередній причинний зв'язок.

Однак, суду під час розгляду справи не надано об'єктивних даних, що позивач має право на відшкодування шкоди з боку відповідачів.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та доповненнях до неї, вказані заяви фактично містять незгоду з процесуальними діями та рішенням слідчого Березівського ВП.

Водночас позивач вказав, що він зазнав моральних страждань саме з відписок працівниками поліції Березівського РВ, які не повинні були розглядати його звернення у відповідності до закону України «Про звернення громадян».

Проте суд зауважує, що само по собі посилання на висновки службового розслідування за результатами звернень ОСОБА_1, які на думку позивача є незаконними, не може служити безспірною підставою для притягнення Березівського ВП до відповідальності та відшкодування моральної шкоди.

Разом з цим, суд вважає за недоцільне надавати детальну відповідь на інші посилання у позовній заяві, оскільки Європейський суд з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наданий сторонами, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року №2 «Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»), при цьому жодна із сторін не була поставлена судом у менш сприятливе становище, порівняно з іншою стороною, на чому наголошується у практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в п.48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

З урахуванням зазначених обставин, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд доходить висновку, що позовні вимоги є недоведеними, необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 79, 88, 209, 212-215, 218 Цивільно-процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Березівського ВП Комінтернівського ВП ГУ НП в Одеській області, управління Державної казначейської служби у Березівському районі за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача: голови ліквідаційної комісії Березівського районного відділу ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди завданої незаконними рішеннями (діями) Березівського відділення поліції - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції в 10-денний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 14.01.2016 року.

Суддя І.А. Римар