Справа № 749/57/16-ц Провадження № 22-ц/795/1010/2016 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Чигвінцев М. С. Доповідач - Скрипка А. А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі:ОСОБА_4
за участю:представника позивача - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства Акціонерний банк Експрес-Банк на рішення Щорського районного суду Чернігівської області від 02 березня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства Акціонерний банк Експрес-Банк до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Рішенням Щорського районного суду Чернігівської області від 02.03.2016 року відмовлено в задоволенні вимог позову публічного акціонерного товариства Акціонерний банк Експрес-Банк до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В апеляційній скарзі публічне акціонерне товариство Акціонерний банкЕксперс-Банк просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені позовні вимоги, а також відшкодувати понесені позивачем судові витрати. Доводи апеляційної скарги зазначають, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, його ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права. Публічне акціонерне товариство Акціонерний банкЕкспрес-Банк вказує, що суд першої інстанції безпідставно прийняв до уваги заяву відповідача про застосування спливу позовної давності та застосував наслідки спливу позовної давності, відмовивши при цьому в задоволенні вимог заявленого позову. Доводи апеляційної скарги зазначають, що наявність судового наказу Щорського районного суду Чернігівської області від 29.04.2010року про дострокове стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитним договором не звільняє відповідача від сплати суми заборгованості по нарахованим процентам та від сплати суми пені. Публічне акціонерне товариство Акціонерний банкЕкспрес-Банк вказує, що відповідачем судовий наказ виконувався протягом чотирьох років шляхом примусового стягнення органами виконавчої служби, тому за вказаний період відповідачу було нараховано проценти за користування простроченою сумою кредиту на прострочену суму кредиту за фактичну кількість днів користування кредитом в сумі 2978 грн.85 коп. та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ в сумі 855 грн. 56 коп. Доводи апеляційної скарги зазначають, що оскільки на виконання судового наказу про дострокове стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитним договором ОСОБА_6 30.05.2014 року сплатила останній платіж по кредитній заборгованості, то вказана дата є початком перебігу строку позовної давності.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_6 просить апеляційну скаргу відхилити у звязку з її безпідставністю та залишити без змін рішення Щорського районного суду Чернігівської області від 02.03.2016 року, як обґрунтоване та таке, що ухвалено з додержанням норм матеріального права.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_6, представник позивача (в судове засідання апеляційного суду 22.07.2016 року), належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи (а.с.78,79,99,101,102, 104,105,106), не зявились. Відповідно до приписів ч.2 статті 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд на підставі приписів статті 308 ЦПК України приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції, - залишенню без змін.

Відповідно до п.6 ч.1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

В ході судового розгляду даної справи встановлено і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 25.09.2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № 44115/10/к, відповідно до умов п.1.1. якого банк зобовязувався надати позичальнику кредит у розмірі 11000 грн. строком на 24 місяці, з 25.09.2008 року по 25.09.2010 року зі сплатою 26% річних, а позичальник зобовязувався повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та інші платежі за договором, у визначених договором розмірах і термінах (строках), та виконати інші зобовязання, визначені договором, в повному обсязі (а.с.4-7). Пунктом 7.1. вказаного договору визначено, що договір укладено строком на 24 місяці, він набирає чинності з моменту його підписання уповноваженим представником кредитодавця і позичальником та скріплення печаткою кредитодавця, та діє до 25.09.2010 року.

Як вбачається з п.4.1. укладеного між сторонами кредитного договору (а.с.4-7),проценти за користування кредитом нараховуються кредитодавцем щомісячно в останній робочий день звітного місяця (без врахування останнього робочого дня звітного місяця та послідуючих неробочих днів місяця), починаючи з останнього робочого дня попереднього звітного місяця, а також по факту повного погашення кредиту, методом факт/факт за ставкою, визначеною договором, виходячи з 365/366 календарних днів у році. При цьому, при нарахуванні процентів за кредитом день його повернення кредитодавцеві - не враховується.

Згідно п.6.2. укладеного між сторонами кредитного договору №44115/10/к від 25.09.2008 року, за прострочення позичальником визначеного договором строку (терміну) сплати процентів за користування кредитом в розмірі, визначеному договором, позичальник сплачує кредитодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого невиконанням зобовязання за кожний день прострочення.

В квітні 2010 року позивач звернувся до Щорського районного суду Чернігівської області із заявою про видачу судового наказу (а.с.36-37), в якій просив суд видати відповідний судовий наказ та достроково стягнути з ОСОБА_6 за кредитним договором №44115/10/к від 25.09.2008 року: 2748 грн. 80 коп. - суму простроченого кредиту; 3681 грн.53 коп. - суму поточного кредиту; 886 грн.41 коп. - суму заборгованості по простроченим нарахованим відсоткам; 106 грн.65 коп. - суму поточних відсотків; 323 грн.94 коп. - суму пені за прострочення повернення кредиту та процентів; 252 грн.39 коп. - суму інфляційних та 3% річних, а всього: 7999 грн. 72 коп.

Відповідно до судового наказу Щорського районного суду Чернігівської області від 29.04.2010 року у справі №2-н-15/2010, з ОСОБА_6 на користь АБ Експрес-Банк стягнуто заборгованість за кредитним договором № 44115/10/к від 25.09.2008 року в розмірі 7999 грн. 72 коп., вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с.38).

Приймаючи до уваги вказані обставини, суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку, що мало місце дострокове стягнення всієї суми кредитної заборгованості з ОСОБА_6 на користь позивача.

Як вбачається з повідомлення Щорського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (а.с.107), на виконанні Щорського районного відділу державної виконавчої служби перебувало виконавче провадження з примусового виконання судового наказу №2-н-15/200 від 29.04.2010 року Щорського районного суду Чернігівської області про стягнення з ОСОБА_6 на користь АБ Експрес-Банк боргу на суму 8069,72 грн.При виконанні даного виконавчого провадження державним виконавцем було винесено постанову про стягнення виконавчого збору на суму 806 грн. 97 коп. та постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій на суму 32,72 грн. Борг по вказаним документам погашено за рахунок утримань із заробітної плати боржника на підставі постанови про звернення стягнення на заробітну плату від 17.09.2012 року. Остаточне погашення боргу ОСОБА_6 на користь АБ Експрес-Банк відбулось 30.05.2014 року платіжним дорученням № 105 від 04.02.2014 року, а виконавчого збору - 04.02.2014 року платіжним дорученням № 110 від 04.02.2014 року.

В січні 2016 року ПАТ Акціонерний банк Експрес-Банк звернулось до суду з позовом до ОСОБА_6, в якому позивач просить стягнути з ОСОБА_6 на свою користь заборгованість за кредитним договором № 44115/10/к від 25.09.2008 року станом на 19.01.2016 року в сумі 3834 грн. 41 коп., яка складається з: 2978 грн.85 коп. - сума простроченої заборгованості по нарахованим процентам, 855 грн. 56 коп. - сума пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ згідно п.6.2. кредитного договору (а.с.2-3).

До винесення рішення судом першої інстанції відповідач ОСОБА_6 звернулась до суду із заявою про застосування наслідків спливу позовної давності (а.с.34-35).

Доводи апеляційної скарги щодо необгрунтованої відмови судом першої інстанції в задоволенні вимог заявленого позову не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, оскільки вказані доводи не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Як вбачається з вимог заявленого позову та доводів апеляційної скарги, ПАТ Акціонерний банк Експрес-Банк вважає, що банк має право на стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом та пені після видачі судом судового наказу про дострокове стягнення з відповідача 7999 грн.72 коп. за укладеним між сторонами кредитним договором.

В ході судового розгляду даної справи встановлено, що мало місце дострокове стягнення всієї кредитної заборгованості, і за даних обставин, строк договору закінчився, а між сторонами існують лише невиконані зобовязальні правовідносини.

Відповідно до приписів ч.1 статті 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо)або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України, яка регламентує загальні умови виконання зобовязання, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Приписи статті 625 ЦК України регламентують, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526,599 ЦК України.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції, до якого прийшов суд, відмовляючи в задоволенні вимог заявленого позову, відносно того, що оскільки 29.04.2010 року судом ухвалено судове рішення (судовий наказ) про дострокове стягнення з відповідача всієї суми заборгованості за кредитним договором (а.с.38), то нарахування відсотків за користування кредитом поза строком дії кредитного договору нормами матеріального права, які регламентують спірні правовідносини, не передбачено.

Відмовляючи в задоволенні вимог заявленого позову щодо стягнення з відповідача на користь позивача пені в сумі 855 грн. 56 коп., суд першої інстанції прийняв до уваги заяву відповідача ОСОБА_6 про застосування наслідків спливу позовної давності (а.с.34-35), з якою відповідач звернулась до суду першої інстанції до винесення судом рішення. Відповідно до приписів ч.3, ч.4 статті 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Приймаючи до уваги те, що з даним позовом до суду позивач звернувся 22.01.2016 року (а.с.2-3,112), період, за який позивач просив стягнути з відповідача на свою користь суму пені (а.с.9), а також приписи ч.2 статті 258 ЦК України, відповідно до якої позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), суд першої інстанції обгрунтовано відмовив в задоволенні вимог позову про стягнення з відповідача на користь позивача пені в сумі 855 грн. 56 коп.

За даних обставин доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованого застосування судом першої інстанції відповідно до приписів статті 267 ЦК України наслідків спливу позовної давності не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, ухваленого на основі зясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись статтями: 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Акціонерний банк Експрес-Банк відхилити.

Рішення Щорського районного суду Чернігівської області від 02 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: