Справа № 184/2634/15-ц
Номер провадження 2/184/183/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2016м. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Томаш В.І.,

при секретарі Михайловій Т.В.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Покров цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 «про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту»,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом і просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь TOB «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту в розмірі 31.056,49 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1218 грн. 00 коп..

Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав суду письмову заяву, в якій підтримує позов в повному обсязі та просить розглянути справу за його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог позивача та надала суду письмове заперечення, в якому просить відмовити в задоволенні їхніх позовних вимог. Пояснила, що 24.10.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту № НОМЕР_1, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 22964,00 грн. на 36 місяців строком до 24.10.2016 року з відсотковою ставкою 0,01% річних. 22.12.2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено Договір факторингу №22/12/14/1-1. За умовами п.1.1 цього Договору клієнт (Первісний кредитор) передає, а Фактор (Новий кредитор) приймає право грошової вимоги, що належить Клієнту, і стає Кредитором за Кредитними договорами, укладеними між Клієнтом і Боржниками, в розмірі Портфеля заборгованості.

За умовами п. 2.1. Договору Факторингу Портфель заборгованості - це сукупність невиконаних грошових зобов'язань Боржників перед Клієнтом, які складаються із заборгованості Боржників за тілом (основною сумою) кредиту, за неоплаченими відсотками за користування кредитом, за неоплаченою комісією. Розмір Портфеля заборгованості розраховується станом на день підписання Сторонами цього Договору. Пунктом 6.1.2 Договору Факторингу визначено загальний розмір Портфеля заборгованості Клієнта, що виник внаслідок укладення з Боржниками кредитних договорів та надання Клієнтом Боржникам кредитних коштів і він становить 169818201,42 грн. За умовами п. 2.1 Договору Факторингу, Документація боржників - це документи, які є в наявності у Клієнта та засвідчують права, та надаються за необхідністю, а саме: 1. Кредитні договори (оригінал) з усіма супутніми документами; 2. Копії копій паспортів, довідок про присвоєння ідентифікаційного коду Боржника. Невід'ємною частиною Договору факторингу є Додаток № 1 - Реєстр боржників з переліком їх особистих даних (ім'я, прізвище, ідентифікаційний номер) і розмірі грошових зобов'язань кожного з боржників із зазначенням суми заборгованості, а також інші дані про Боржника у разі їх наявності у Клієнта, разом з додатком у електронному вигляді бази даних. Порядок обміну документацією між сторонами узгоджено в п. 8 Договору Факторингу. Так, за умовами п. 8.1. Договору Факторингу Клієнт протягом 10 календарних днів з моменту отримання Реєстрів Боржників в електронному вигляді надає Факторові інформацію про наявність оригіналів кредитних справ. Після отримання Реєстрів Боржників на електронному носії, протягом 5 робочих днів Фактор направляє на адресу відповідального співробітника Централізованого сховища Клієнта Перелік боржників, сума за кредитними договорами яких перевищує 20000 грн. Відповідальний працівник готує скановані копії Документації боржників, вказаних у даному переліку та надає їх Фактору не пізніше 4-х місяців з моменту отримання запиту.

Згідно з пунктом 11.1 Договору Факторингу, всі повідомлення та інші заяви (крім Реєстру Боржників в електронному вигляді), пов'язані з даним договором, повинні мати письмову форму та будуть вважатися правильно відправленими при умові збереження письмової форми та особистої доставки чи через визначену кур'єрську фірму, що надає цілодобові послуги, або рекомендованим листом (з попередньо сплаченою пересилкою та письмовим підтвердженням про отримання) відповідній Стороні. До матеріалів позовної заяви додано лише незаповнений бланк додатку № 1 до Договору факторингу, який не містить жодних даних про передачу права вимоги саме за кредитним договором № НОМЕР_1, відносно ОСОБА_2. Крім того, за твердженням позивача, сума заборгованості складає 31056,49 грн. А тому за умовами п. 8 Договору Факторингу, Позивач мав направити надресу Банку письмово Перелік боржників, копію якого до позовної заяви також не додано. Не містить жодних даних також Додаток № 5 до Договору Факторингу «Акт прийому передачі документації Боржників». Додаток 2 до Договору Факторингу «Акт приймання-передачі реєстру боржників по договору факторингу» також не містить жодних записів і є незаповненим бланком.

Згідно з статтею 1082 ЦК України, Боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

За умовами пункту 6.8. Договору Факторингу Клієнт протягом 10 робочих днів з моменту Переходу до Фактора Права Вимоги готує та направляє письмові повідомлення Боржникам про відступлення Фактору Права Вимоги, підготовлені за формою згідно Додатку № 4 цього договору.

До матеріалів позовної заяви не додано жодних документів, які б свідчили про повідомлення Боржника ОСОБА_2 про відступлення права вимоги за кредитним договором № НОМЕР_1.

Розрахунок заборгованості Відповідача за кредитним договором № НОМЕР_1, складений посадовими особами Позивача, не містить детального розрахунку заборгованості і містить дату «станом на 23.09.2015». В той же час, Договір факторингу, за яким Позивачу нібито відступлено право вимоги за кредитним договором № НОМЕР_1 відносно ОСОБА_2, укладено 22.12.2014 року, тобто майже за рік до нарахування цієї заборгованості.

Вказане може свідчити про те, що заборгованість ОСОБА_2, право вимоги якої нібито відступлено позивачу, насправді за умовами договору факторингу від 22.12.2014 не відступалося. Відсутність будь-яких даних відносно саме ОСОБА_2 в додатках до Договору факторингу від 22.12.2014 спростовують факт відступлення права вимоги відносно ОСОБА_2 за умовами договору про надання споживчого кредиту № НОМЕР_1 і навіть не підтверджують наявність будь-яких заборгованостей Відповідача перед установою банку.

Позивачем додано до матеріалів копії сторінок 1,2 та 25 Статуту ТОВ «ОТП Факторинг Україна», а також копію Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, однак ці копії не містять посилань на вид діяльності Позивача.

Згідно з частиною 3 статті 1079 ЦК України, Фактором може бути банк або фінансова установа, а також фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

За визначенням, наведеним в статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансова установа -юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг.

За змістом статті 9 Закону України від 1 червня 2000 року № 1775-Ш «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» та статті 34 Закону «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» № 2664-Ш діяльність із надання фінансових послуг підлягає ліцензуванню. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 1 Закону «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» № 2664-Ш під поняттям «фінансова послуга» розуміється операція з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Позивачем не підтверджено свого статусу фінансової установи та не додано відповідної ліцензії, яка дозволяє проводити діяльність із надання фінансових послуг.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 24 жовтня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_2 був укладений Договір про надання споживчого кредиту № НОМЕР_1, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 25.200,00 грн..

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (Кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених говором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно договору: «Платежі по Кредиту нараховуються щомісячно, виходячи зі строку Кредиту, в розмірі вказаному в графіку платежів».

Згідно ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику у строк та в рядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до конання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника вернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець є право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідач не здійснив чергове погашення кредиту за кредитним договором, чим порушив зобов'язання, що щомісячної сплати процентів за користування наданими кредитами, що прямо передбачено умовами кредитного говору.

Згідно ст. 1049 ЦК України Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої ості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 625 ЦКУ Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також и проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника вернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до договору: «У випадку невиконання Позичальником умов договору, Банк має право звернути до відповідного суду для стягнення заборгованості за договором в примусовому порядку».

У зв'язку з невиконанням зобов'язань за Кредитним договором за відповідачем існує заборгованість перед банком, яка складає 31 056,49 гривень з яких: - залишок заборгованості за тілом кредиту - 22325,82 грн.; - залишок заборгованості за відсотками - 2,24 грн.; сума комісії - 8728,43 грн..

Згідно з умовами Договору факторингу № 22/12/14/1-1 від 22 грудня 2014 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» у відповідності ст. ст. 512, 514, 1077 1079, 1082, 1084 ЦК України відступило, а TOB «ОТП Факторинг Україна» (надалі - Позивач) прийняло право вимоги за Договором про надання споживчого кредиту, укладеним між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Відповідачем.

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), згідно ст. 514 вказаного кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Таким чином, до позивача перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до відповідача. А отже, у відповідності ст. 37 ЦПК України, товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» є правонаступником Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк».

У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування матеріальної шкоди.

Суд дає критичну оцінку доводам представника відповідача, висловлені ним в судовому засіданні щодо невизнання позовних вимог позивача, оскільки вони є голослівними, безпідставними та нічим не підтвердженими і спростовуються стабільними поясненнями представника позивача, висловлених в позовній заяві, наданими ними належними та достовірними письмовими доказами, матеріалами справи в їх сукупності. Відповідач не оспорює факт отримання грошових коштів у позивача, але намагається всіляко уникнути від відповідальності та виконання договірних зобовязань.

Таким чином, суд вважає необхідним позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 «про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту» задовольнити та стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № НОМЕР_1 від 24.10.2013 року в розмірі 31.056 грн. 49 коп., з яких: - залишок заборгованості за тілом кредиту 22 325,82 грн.; - залишок заборгованості за відсотками - 2,24 грн.; - сума комісії 8 728,43 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1 218 грн..

Керуючись ст. ст. 512, 514, 525, 527, 530, 610, 612, 625, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 209 213 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 «про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІНН НОМЕР_2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № НОМЕР_1 від 24 жовтня 2013 року в розмірі 31 056 (тридцять одну тисячу пятдесят шість) гривень 49 коп., з яких: - залишок заборгованості за тілом кредиту 22 325,82 грн.; - залишок заборгованості за відсотками - 2,24 грн.; - сума комісії 8 728,43 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1 218 грн..

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_3