АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Лисака І. Н.,

суддів: Височанської Н.К., Міцнея В.Ф.,

секретар Вівчарик Н.В.

за участю: представників ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, представника позивачів - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_1, ОСОБА_7, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Перша Чернівецька державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування, встановлення факту проживання однією сім'єю, зміну черговості одержання права на спадкування та визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_1, на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02 листопада 2015 року про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2015 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулися в суд із позовною заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_7, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Перша Чернівецька державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування, встановлення факту проживання однією сім'єю, зміну черговості одержання права на спадкування та визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом. Разом із позовною заявою позивачами була подана заява про забезпечення позову.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02 листопада 2015 року заяву про забезпечення позову задоволено. В порядку забезпечення за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_1, ОСОБА_7, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Перша Чернівецька державна нотаріальна

___________________________________________________________________

справа № 22-ц/794/162/16 р. Головуючий у І інстанції Літвінова О.Г.

категорія: 39 Доповідач Лисак І.Н.

контора, про визнання права власності в порядку спадкування, встановлення факту проживання однією сім'єю, зміну черговості одержання права на спадкування та визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом,- накладено арешт на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по АДРЕСА_1, що належить на праві спільної часткової власності по ? частці ОСОБА_7 та ОСОБА_1 Копію ухвали направлено у відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Чернівецького міського управління юстиції для виконання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_1, просить скасувати вищезазначену ухвалу суду. Вважає, що ухвала винесена з грубим порушенням норм процесуального права, які регулюють підстави, умови та порядок забезпечення позову, а саме не відповідає вимогам ст.ст. 151, 152, 153, 154 ЦПК України та порушує права законних власників спірного майна. Зазначає, що оскаржувана ухвала не була надіслана особам, щодо яких вжито заходи забезпечення позову, а також на ній відсутній підпис судді Літвінової О.Г. Судом першої інстанції не було враховано вимоги абз. 2 п. 1, п. 4 та абз. 3 п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у праві, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах заявлених в суді першої інстанції вимог, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 5 ст. 153 ЦПК України про вжиття заходів забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, порядок виконання, розмір застави, якщо така призначена. Копія ухвали надсилається заявнику та заінтересованим особам негайно після її постановлення.

Як вбачається з матеріалів справи, заява про забезпечення позову надійшла до суду 22.10.2015 року, а ухвала про задоволення заяви винесена 02.11.2015 року. Проте, оцінка порушення встановленого строку для розгляду заяви знаходиться поза компетенцією апеляційного суду і в силу ст. 312 ЦПК України не може бути підставою для її скасування.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, крім іншого, позов забезпечується накладанням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

В силу абз. 1 п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9 (далі по тексту- Постанова) встановлено, що згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Як вбачається із позовної заяви ОСОБА_5 та ОСОБА_6, предметом є спір про право на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по АДРЕСА_1, що належить на праві спільної часткової власності по ? частці ОСОБА_7 та ОСОБА_1, на які і було накладено арешт з метою забезпечення позову, тобто спір є майнового характеру.

Згідно абз. 1 п. 4 Постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з обґрунтування заяви про забезпечення позову поданню такої вимоги з боку позивачів було побоювання про можливість відчуження спірного нерухомого майна, що в подальшому може унеможливити виконання рішення суду, та спростовує твердження апелянта про невідповідність заяви ст. 151 ЦПК України.

Відповідно до абз. 3 п. 4 Постанови, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Проте, ні в заяві про забезпечення позову, ні в апеляційній скарзі на ухвалу про задоволення такої заяви та накладення арешту на спірне майно не зазначається, яким чином вид забезпечення позову порушує права власників відповідно щодо володіння та користування цим майном на час вирішення спору.

Посилання апелянта на порушення судом процесуальних норм в частині ненаправлення ухвали про забезпечення позову разом з ухвалою про відкриття провадження суперечить ч. 7 ст. 153 ЦПК України, згідно вимог якої ухвала про забезпечення позову надсилається особі, щодо якої вжито заходи забезпечення позову, негайно після її виконання, а не винесення. Виконання даної ухвали було доручено відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно Чернівецького міського управління юстиції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з додержанням вимог закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її скасування.

На підставі вищевикладеного, керуюсь ст.ст. 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_1, відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02 листопада 2015 року про забезпечення позову залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: