Справа № 569/5241/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2016 року Рівненський міський суд

під головуванням судді Ковальова І.М.

при секретарі Грицаюк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування майна спадкодавця, визнання права на спадкове майно,-

в с т а н о в и в :

В Рівненський міський суд з позовом до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування майна спадкодавця, визнання права на спадкове майно звернулась ОСОБА_4 яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2

На день розгляду справи в суді ОСОБА_2 досягла повнолітнього віку, а тому вона сама представляє свої інтереси в судовому засіданні.

В судовому засіданні позивач та її представник заявлені позовні вимоги підтримали, просять суд їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві та усунути відповідача ОСОБА_3 від права на спадкування майна спадкодавця ОСОБА_5, померлої 08 січня 2016 року; визнати за ОСОБА_2 право на спадкування майна спадкодавця ОСОБА_5, померлої 08 січня 2016 року.

В судове засідання відповідач повторно не зявився. Про день та час розгляду справи повідомлявся судовими повістками та оголошенням у засобах масової інформації. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав.

Заслухавши позивача, представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 являється донькою відповідача ОСОБА_3

Дана обставина стверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про народження серії І-ГЮ №063877 виданим 19 серпня 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану м.Рівне з якого вбачається, що ОСОБА_2 народилася 20 липня 1998 року в м.Рівне, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 1998 року серпня місяця 19 числа зроблено відповідний запис за №1515. Батьками записані ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про народження серії І-ГЮ №352949 виданого 2 жовтня 1974 року відділом ЗАГС м.Ровно вбачається, що ОСОБА_3 народився 31 липня 1974 року в м.Ровно, про що в книзі реєстрації актів про народження 1974 року жовтня місяця 2 числа зроблено запис за №2283ю. Батьками записані ОСОБА_6 та ОСОБА_5.

Тобто, ОСОБА_5 являється матірю відповідача по справі ОСОБА_3 та бабцею позивача по справі ОСОБА_2

З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про право власності на житло виданого 21 листопада 2008 року Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради вбачається, що квартира, яка знаходиться в АДРЕСА_1 дійсно належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_5 та членам її сімї: ОСОБА_3 по ? частці.

З дослідженого в судовому засіданні витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №21035096 виданого 26 листопада 2008 року КП Рівненське міське БТІ вбачається, що квартира за адресою Рівненська область м.Рівне, ву.Льонокомбінатівська, 1 кв.125 належить ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності /наказ №595 / 21.11.2008 / Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради на праві приватної спільної часткової власності по ? частці кожному.

З дослідженого в судовому засіданні державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №240638 виданого Здолбунівською районною державною адміністрацією 27 грудня 2007 року вбачається, що державний акт на право власності на земельну ділянку видано ОСОБА_5, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 і на підставі розпорядження голови Здолбунівської районної державної адміністрації від 15 травня 2007 року №233 є власником земельної ділянки площею 2,49 га у межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Богдашівської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області. Цільове призначення (використання) земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №55.

08 січня 2016 року ОСОБА_5 померла.

Дана обставина стверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про смерть серії І-ГЮ №184112 виданим 08 січня 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що ОСОБА_5 померла 08 січня 2016 року, про що 08 січня 2016 року складено відповідний актовий запис №45.

Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме на ? частку квартири АДРЕСА_2 та земельну ділянку площею 2,49 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Богдашівської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За правилами ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Отже, у першу чергу право на спадкування після смерті ОСОБА_5 має її син відповідач по справі ОСОБА_3, а позивач, як онука є спадкоємцем у відповідності до вимог ст.1266 ЦК України.

Як було встановлено в судовому засіданні позивач по справі ОСОБА_2 постійно проживала разом зі своїм батьком ОСОБА_3 та бабцею ОСОБА_5 В останні шість років ОСОБА_7 мала незадовільний стан здоровя. потребувала стороннього догляду. Зокрема, з 2010 року знаходилась на обліку в Рівненській міській поліклініці «Північна» з діагнозом артеріальна гіпертонія третього ступеня, хронічна серцево-судинна недостатність, ішемічна хвороба серця. Позивач постійно доглядала за бабцею, ходила за ліками в аптеку, супроводжувала в поліклініку, ходила в магазин та робила всю домашню роботу, тобто робила все необхідне для покращення стану здоровя бабці. Даний догляд позивач виконувала до смерті бабці спадкодавця по справі.

Відповідач, проживаючи разом з донькою та матірю не приймав участі у покращенні становища ОСОБА_5, не дивлячись на те, що вона була хворою людиною, похилого віку, потребувала його допомоги, але не дивлячись на це відповідач ухилявся від надання допомоги матері, яка була у безпорадному стані.

Крім того він ніде не працював, зловживав спиртними напоями, у звязку з чим ОСОБА_5 зазнавала і душевних страждань через негативну поведінку сина.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 повністю підтвердили дані обставини.

Відповідно до вимог ч.5 ст.1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Частиною 6 ст.1224 ЦК України передбачено, що положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов'язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

Виходячи зі змісту ч.5 ст.1224 ЦК України та з урахуванням роз'яснень у п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування, правило ч.5 ст.1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Стаття 51 Конституції України закріплює обовязок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Таке піклування, турбота може знаходити свій вияв у особистому догляді, наданні матеріальної допомоги, представництві, захисті прав та інтересів батьків у різних установах тощо.

Відповідно до ч.1 ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до ст.203 СК України дочка, син крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторонам зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено та не спростовано самим відповідачем, що ОСОБА_5 була особою похилого віку, хворіла, потребувала стороннього догляду та уваги, піклування, тому суд вважає, що вона потребувала стороннього догляду та не могла належним чином сама про себе піклуватись.

За час життя позивач постійно проживала разом з бабцею, доглядала її, допомагала, піклувалась, супроводжувала до лікарні, купувала ліки та продукти харчування.

З урахуванням встановлених обставин в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що відповідач умисно ухилився від надання допомоги спадкодавцеві, яка потребувала його допомоги, про що в судовому засіданні підтвердили свідки, дії відповідача виразились в бездіяльності, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу своєї матері, а будь яких належних та допустимих доказів про те, що позивач чинила перешкоди відповідачу в піклуванні ним за матірю чи в наданні ним матеріальної допомоги на утримання та лікування матері відповідач суду не подав.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження, є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до повного задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,60,88,212,213,215,228,294 ЦПК України, ст.51 Конституції України, ст.ст.1216,1217,1224,1261 СК України, ст.ст.202, 203 СК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування майна спадкодавця, визнання права на спадкове майно задоволити.

Усунути ОСОБА_3 від права на спадкування майна спадкодавця ОСОБА_5, померлої 08 січня 2016 року.

Визнати за ОСОБА_2 право на спадкування майна спадкодавця ОСОБА_5, померлої 08 січня 2016 року.

Заяву про перегляд заочного рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий :