Справа 635/5420/16-ц
Провадження 2/635/2552/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2016 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Панас Н.Л.

при секретарі - Сайко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у с.Покотилівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - Десята Харківська Державна нотаріальна контора, Глибоцька сільська рада Харківського району Харківської області, Харківська міська рада про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом де вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік, після смерті якого залишилося майно у вигляді домоволодіння АДРЕСА_1 та земельна ділянка, на якій розташований зазначене домоволодіння, загальною площею 0,1388 га в с.Стрілече Харківського району Харківської області. Спадщину після смерті чоловіка вона прийняла. Після смерті чоловіка вона звернулася до органів нотаріату за оформленням своїх спадкових прав, але нотаріус відмовив у видачі йому свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, оскільки частка земельної ділянки, належна її чоловікові, не була зареєстрована у встановленому законом порядку. Тому просила визнати за нею право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував.

Представник третьої особи - Десятої Харківської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Просив постановити рішення у відповідності з нормами діючого законодавства

Представник третьої особи - Глибоцької сільської ради Харківського району Харківської області у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Просив постановити рішення по справі на розсуд суду, у відповідності з вимогами діючого законодавства.

Представник третьої особи - Харківської міської ради у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, заяв про розгляд справи у його відсутність або вікладення розгляду справи суду не надавав.

Відповідно до вимог ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою (скаргою) осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі.

Частинами 3 та 4 ст.2 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам цивільного процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

У відповідності до п.п.1, 4 Перехідних та прикінцевих положень Цивільного Кодексу України, цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року. Цивільний Кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Частиною 1 ст.60 ЦПК України передбачено, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч.1 ст.317 Цивільного кодексу України, власникові нерухомого майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

На підставі положень ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Відповідно до ч.2 цієї статті, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Крім того, у Постанові Верховного Суду України від 13 червня 2012 року №6-54цс12 за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах сформульовано обов'язкова для всіх судів України правова позиція.

Відповідно до статті 2 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-ІУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Відповідно до листа Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку.

Як роз'яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Відповідно до ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Крім того, ч.1 ст.1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

У відповідності до вимог ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину, посвідченого державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Ольховською Л.М. 22 липня 2008 року за реєстровим №1-2198, ОСОБА_4 після смерті матері - ОСОБА_5 прийняв спадщину у вигляді домоволодіння АДРЕСА_1 та земельної ділянки, на якій розташований зазначене домоволодіння, загальною площею 0,1388 га в с.Стрілеча Харківського району Харківської області (а.с.10).

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, про що зроблено відповідний актовий запис за №9834 (а.с.9).

Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину, посвідченого державним нотаріусом Десятої Харківської державної нотаріальної контори 20 серпня 2013 року за реєстровим №1-1-704, ОСОБА_1 після смерті свого чоловіка - ОСОБА_4 прийняла спадщину у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1 (а.с.7).

З відповіді державного нотаріуса Десятої Харківської державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області від 19 квітня 2013 року року №1371/02-14 вбачається, що ОСОБА_1 запропоновано звернутись до суду, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1. У зв'язку з тим, що ОСОБА_4 оформив спадщину на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1388 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташовану в АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 22 липня 2008 року Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області за реєстровим №1-2198, але не отримав державний акт на право власності на земельну ділянку. (а.с.6).

Тобто, спадкоємцями першої черги на спадщину, що залишилася після смерті ОСОБА_4, який померла ІНФОРМАЦІЯ_1, та складається з житлового будинку АДРЕСА_1 та земельна ділянка, на якій розташований зазначений будинок та надвірні будівлі, загальною площею 0,1388 га в с.Стрілече Харківського району Харківської області, є його рідна донька - ОСОБА_2, яка відмовилась від прийняття спадщини та його дружина - ОСОБА_1. (а.с.7)

У відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Крім того, у відповідності до вимог ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Також, у відповідності до ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» у цьому законі терміни вживаються в такому значенні: державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Крім того, згідно з ч.1 ст.4 того ж Закону обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно.

У зв'язку з тим, що донька позивача - ОСОБА_2 відмовилася від прийняття спадщини за законом після смерті батька, а окрім позивача інших спадкоємців не має, суд приходить до висновку, що на теперішній час спадкоємцем першої черги на спадщину, що залишилася після смерті ОСОБА_4 є його дружина - позивач по справі.

Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно володів, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 22 липня 2008, земельною ділянкою, площею 0,1388 га та житловим будинком, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, що було підтверджено наданими суду письмовими доказами, тобто був власником цього майна, а також з урахуванням того, що позивач дійсно є єдиним спадкоємцем після смерті свого чоловіка, що було доведено наданими суду доказами у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 81,82, 213, 214, 215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - Десята Харківська Державна нотаріальна контора, Глибоцька сільська рада Харківського району Харківської області, Харківська міська рада про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку розміром 0,1388 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкуваня за законом після смерті чоловіка - ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржено сторонами повністю або частково до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області.

Апеляційна скарга подається у письмовій формі протягом десяти днів зі дня проголошення рішення.

Особи, які беруть участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів зі дня отримання копії рішення.

Суддя Н.Л.Панас