ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 4-с/753/252/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2016 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Коренюк А.М.

при секретарі Леонтьєва В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Астахова Дениса Анатолійовича, заінтересована особа - Публічне акціонерне товариство «БТА Банк», суд -

В С Т А Н О В И В:

Скаржниця ОСОБА_2 в порядку ст. 383 ЦПК України звернулась до суду зі скаргою на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві АСТАХОВА Д.А. Мотивуючи свої вимоги тим, що державним виконавцем у порушення вимог ч.1 ст. 24, ч.1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанови про відкриття виконавчого провадження від 04 липня 2016 року по виконанню виконавчого листа № 2-166/12, виданого 16 травня 2012 року Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з неї на користь Публічного акціонерного товариства «БТА Банк» 37 736 грн. 54 коп. - заборгованості за кредитним договором (провадження ВП № 51379388) й 750 грн. 25 коп. - судових витрат (провадження ВП № 51381325), оскільки стягувачем порушений строк звернення до виконання. Вважає, що рішення суду набуло чинності 26 квітня 2012 року, вказаний виконавчий лист виданий 16 травня 2012 року, а звернуто його до виконання лише 30 червня 2016 року при граничному строку звернення до виконання - 26 квітня 2013 року. При цьому, питання про поновлення пропущеного строку судом не вирішувалось. Відповідно, державний виконавець всупереч ч.1 ст. 24, ч.1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» прийняв рішення про відкриття виконавчого провадження, проте мав би на підставі ч.1 ст. 24 вказаного Закону відмовити у його прийнятті.

В судовому засіданні скаржниця скаргу підтримала з тих же підстав та просила її задовольнити, тим самим, поновивши її права в межах виконавчого провадження.

Представник заінтересованої особи Герамименко А.О., діючий на підставі довіреності від 22 червня 2016 року (а.с.18), скаргу не визна та просив відмовити у її задоволенні за безпідставністю та недоведеністю вимог. Мотивуючи тим, що стягувачем строк звернення виконавчого листа до виконання не пропущений, оскільки державним виконавцем виконавчий лист двічі повертався стягувачу.

В судове засідання державний виконавець ВДВС Святошинського РУЮ в м. Києві не з»явилися, належним чином повідомлені про час та місце його проведення, що підтверджується зворотнім повідомленням рекомендованого листа.

За таких підстав суд визнав за можливе розглядати скаргу за відсутності державного виконавця на підставі доказів, наявних в матеріалах справи.

Вислухавши скаржника, заінтересовану особу, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи, у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дослідивши матеріали виконавчого првадження, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги із наступних підстав.

Судом встановлено, що державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві АСТАХОВИМ Д.А.винесено дві постанови про відкриття виконавчого провадження від 04 липня 2016 року по виконанню виконавчого листа № 2-166/12, виданого 16 травня 2012 року Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «БТА Банк» 37 736 грн. 54 коп. - заборгованості за кредитним договором (провадження ВП № 51379388) й 750 грн. 25 коп. - судових витрат (провадження ВП № 51381325) (а.с.14, 15).

Докази, які вказували б на те, стягувачем порушений строк звернення виконавчого листа до виконання, матеріали скарги не містять, й спростовуються матеріалами виконавчого провадження дослідженні судом при розгляді даної скарги.

Так, рішення суду набуло чинності 26 квітня 2012 року, вказаний виконавчий лист виданий 16 травня 2012 року, звернуто його до виконання - Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києвіз дотримання річного строку, й повернуто стягувачу постановою державного виконавця від 20 листопада 2013 року з підстав неможлистові виконати виконавчий лист (п.2 ч.1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження) з правом повторного пред»явлення виконавчого листа до виконанння в строк до 20 листопада 2014 року (а.с.30).

Стягувач скористався правом повторного пред»явлення виконавчого листа до виконання.

Так, постановою державного виконавця від 18 липня 2014 року відкрито виконавче провадження по вказаному виконавчому листу (а.с.45), а постановою від 27 квітня 2015 року виконавчий документ повернуто стячувачу з підстав відсутності майна, на яке можливо звернути стягнення, та вжиті заходи виявлення такого майна виявились безрезультатними, на підставі п.2 ч.1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження (а.с.67).

Дії державного виконавця по поверненню виконавчого листа стягувачу та його дії/бедіяльність в ході проведення виконавчий дій по виконанню вказаного виконавчого листа були предметом оскарження в судовому порядку за скаргою стягувача (а.с.52-55).

26 квітня 2016 року стягувач повторно в межах річного строку звернувся до ВДВС Святошинського районного управління юстиції у м. Києвііз заявою про примусове виконання виконавчого листа (а.с.67, 70, 71).

Зважаючи на викладене, стягувачем строк звернення виконавчого листа до виконання не був пропущений, а неодноразове повернення державним виконавцем виконавчого листа стягувачу відбувалось з незалежних від стягувача підстав та слугувало продовженню строку звернення виконавчого листа до виконання.

Відповідно, підстав для застовування державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві ч.1 ст. 24, ч.1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» про відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред'явлення для примусового виконання якого закінчився, не було.

За таких підстав, державний виконавець, прийнявши рішення відкриття виконавчого провадження, діяв у відповідності до вимог ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» й правомірно виніс оскаржувані постанови про відкриття виконавчого провадження.

Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення (п.1 ч.1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження»).

Державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби (ч.1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження»).

Рішення суду є обов"язковим до виконання. Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів для примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ст.11 вказаного Закону).

Позиція скаржника про те, що з вказаних ним підстав дії державного виконавця не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», є безпідставним.

Відповідно, судом встановлена правомірність дій державного виконавця, і вважає, що останні не можуть бути визнані протиправними лише з формальних міркувань скаржника.

Будь-які докази, які вказували б на порушення державним виконавцем чинного законодавста прав боржника, як сторони виконавчого провадження, щодо виконання рішення суду, не встановлено.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 386, 387, 388 ЦПК України, ст.ст. 19, 25 Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про судовий збір», суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Астахова Дениса Анатолійовича, заінтересована особа - Публічне акціонерне товариство «БТА Банк», - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Коренюк А.М.