Справа № 703/1092/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2016 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Компанійця О.В.

з секретарем судового засідання Кочетковою І.В.

з участю представника сторони ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Смілі справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментах та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах,

встановив:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою, відповідно до якої за виконавчим листом Придніпровського районного суду м. Черкас № 2-290 від 14 січня 2000 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягувались аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. В лютому 2013 року стягнення аліментів було припинено, оскільки дитина перейшла жити до батька.

Стверджуючи, що з січня 2010 року по лютий 2013 року ОСОБА_3 має заборгованість по аліментах в сумі 17082 грн. 95 коп., ОСОБА_2 просила стягнути цю суму з ОСОБА_3 на її користь.

ОСОБА_3 подав зустрічний позов про звільнення його від сплати цієї заборгованості, стверджуючи, що з 2010 року син ОСОБА_4 майже весь час жив у нього, оскільки ОСОБА_2 самоусунулась від виховання і утримання дитини. У звязку з неналежним виконанням материнських обовязків рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради № 35 від 14 лютого 2013 року було затверджено висновок органу опіки і піклування про визначення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_5 з батьком ОСОБА_3 З цих підстав з лютого 2013 року стягнення аліментів скасовано.

Оскільки син ОСОБА_4 з 2010 року перебував на його утриманні, ОСОБА_3 просив суд звільнити його від заборгованості по сплаті аліментів за виконавчим листом Придніпровського районного суду м. Черкас № 2-290 від 14 січня 2000 року в сумі 17082 грн. 95 коп., що утворилась за період часу з січня 2010 року по лютий 2013 року.

В судовому засіданні ОСОБА_3 просив відмовити в заявленому до нього позові, а зустрічний позов задоволити, оскільки з 2010 року син перебував на його утриманні.

Його представник підтримав ОСОБА_3 Дитину утримував лише один з батьків, а ОСОБА_2 ухилялась від утримання дитини, що є підставою для звільнення ОСОБА_3 від сплати заборгованості по аліментах.

Представник ОСОБА_2 подав заяву про розгляд справи в його відсутності.

Суд вважає, що в первинному позові належить відмовити, а зустрічний позов задоволити з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у звязку з тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має суттєве значення.

З показань свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 сина сторін по справі судом встановлено, що з січня 2010 року по лютий 2013 року ОСОБА_8 майже постійно жив в м. Смілі у ОСОБА_3 та перебував на його утриманні. Він також жив у в м. Смілі у свої баби по материній лінії, однак ОСОБА_2 жила в м. Черкасах і участі в утриманні сина не приймала. У відповідності з поясненнями ОСОБА_8, вона зловживала спиртним, не працювала, а одержані від ОСОБА_3 аліменти пропивала; з 2010 року одяг, взуття та решту речей для ОСОБА_8 купував лише батько, він же оплачував навчання сина.

Як вбачається з довідки ПТУ № 12 м. Знамянки від 5 травня 2016 року, договору цього навчального закладу з ОСОБА_8 та квитанції ПАТ КБ «Приватбанк» № 0.0.406100601.1 від 7 липня 2015 року, навчання ОСОБА_8 в ПТУ протягом 2015-2016 навчального року коштувало 4741 грн. 62 коп., які сплатив ОСОБА_3; ще 1374 грн. 72 коп. було сплачено за гуртожиток.

Відповідно до ст. 180 СК України обовязок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладається на обох батьків.

На підставі ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками цього обовязку визначаються за домовленістю між ними, або за рішенням суду аліменти на утримання дитини стягуються з одного з них на користь іншого.

ОСОБА_3 визнав, що з січня 2010 року по лютий 2013 року заборгував по аліментах 17082 грн. 95 коп., оскільки не мав постійного заробітку. Однак судом встановлено, що ОСОБА_2 також не утримувала сина, відповідно, не витратила на це особистих коштів. Але з лютого 2013 року до досягнення повноліття ОСОБА_8 перебував на повному утриманні батька за відсутності будь-якого утримання від матері.

Оскільки з січня 2010 року по лютий 2013 року ОСОБА_2 не втратила коштів у звязку з несплатою аліментів ОСОБА_3 (який, однак, повністю утримував сина в ті дні, коли той жив у нього, а також придбавав йому одяг, взуття та інші речі), а в подальшому ОСОБА_3 повністю виконував обовязок по утриманню сина, в тому числі і за ОСОБА_2, суд вважає за можливе на підставі на підставі ч. 2 ст. 197 СК України повністю звільнити ОСОБА_3 від сплати заборгованості за аліментами.

Керуючись ст. 10, 11, 57, 60, 61, 88, 213-215 ЦПК України, суд

вирішив:

ОСОБА_2 в позові до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментах відмовити повністю, а зустрічний позов ОСОБА_3 задоволити повністю.

Звільнити ОСОБА_3 від сплати 17082 грн. 95 коп. заборгованості по аліментах, що стягувались на користь ОСОБА_2 на підставі виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкас № 2-290 від 14 січня 2000 року, яка утворилась з січня 2010 року по лютий 2013 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Черкаської області через міськрайонний суд протягом 10 днів, набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не буде скасовано.

Головуючий О.В. Компанієць