Справа № 148/1764/16-ц
Провадження №2/148/638/16
06 грудня 2016 року Тульчинський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді Штифурко Л.А.,
секретаря Лавренюк А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тульчин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментах, стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина на час навчання,-
Також позивач зазначила, що не зважаючи на те, що син ОСОБА_3 досяг повноліття, він є студентом 3-го курсу Тульчинського училища культури денної форми навчання. Термін навчання з 01.09.2014 року по 27.06.2017 рік. У зв'язку з чим він потребує матеріальної допомоги. Також зазначила, що син є інвалідом з дитинства потребує стаціонарного та саніторно-курортного лікування. Відповідач матеріально не допомагає в утриманні сина, який навчається, а тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь на утримання сина ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно на час його навчання, починаючи з дня предявлення позову до суду.
В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Зазначили, що аліменти з відповідача стягувалися за рішенням суду, а перестала позивач їх отримувати саме після звільнення відповідача зі служби. Відомостей про те, чи має відповідач якісь інші доходи, крім пенсії, їм не відомо. У зв'язку з чим просили стягнути з відповідача заборголваність по аліментах за період з 06.11.2015 року по 29.06.2016 рокув сумі 3 273 грн. 21 коп., що відповідає 1/4 частині від отриманого відповідачем доходу за вказаний період. Також просили стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на час навчання повнолітнього сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин у відповідності до ст. 224 ЦПК України суд розглянув справу у відсутність відповідача на підставі наявних в ній доказів, ухваливши заочне рішення, оскільки позивач не заперечила проти такого порядку вирішення спору.
Вислухавши пояснення позивача, її представника, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Відділом РАЦС Солом'янського РУЮ у м. Києві 06 квітня 2002 року, судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано 28 лютого 2002 року (а.с.7).
Також судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Тульчинського районного управління юстиції Вінницької області 22 лютого 2005 року (а.с. 3).
Відповідно до довідки від 29 липня 2016 року № 575, виданої за місцем навчання, судом встановлено, що ОСОБА_3 є студентом 3-го курсу денної форми навчання Тульчинського училища культури. Термін навчання в училищі з 01.09.2014 року по 27.06.2017 рік (а.с.4).
З довідки з місця проживання від 22 серпня 2016 року № 322, виданої виконкомом Холодівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, встановлено, що до складу сім'ї ОСОБА_1 входить син ОСОБА_3, 1998 року народження (а.с.5).
Згідно копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії ААА № 564139 судом встановлено, що ОСОБА_3 інвалід 2-ї групи з дитинства, потребує лікування і диспансерного нагляду невролога (а.с.12).
Відповідно до постанови про стягнення аліментів від 22 лютого 1999 року Тульчинського районного суду Вінницької област з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, щомісяця, до досягнення сином повноліття (а.с. 11).
Відповідно до листа Соломянського РУ ГУМВС України у м. Києві від 22.12.2015 року, адресованого ВДВС Соломянського РУЮ у м. Києві, останньому повертається копія виконавчого листа Тульчинського районного суду № АЕ-31 від 22.02.1999 р. про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання дитини у зв'язку зі звільненням останнього з ОВС за пунктом 63 "а" (за віком). Аліменти утримано та перераховано на користь ОСОБА_1 по 06.11.2015 року (а.с. 9).
Аналізуючи досліджені в ході судового розгляду докази та надаючи їм правову оцінку, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.
Відповідно до ч. 2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
Оскільки судом встановлено, що з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/4 частини його заробітку до повноліття сина, стягнення аліментів припинено з 06.11.2015 року у звязку зі звільненням відповідача з ОВС, його доходами за період з 06.11.2015 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 була пенсія в сумі 13 148 грн. 34 коп., суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за аліментами, 1/4 частина яких від цієї суми становить 3 273 грн. 21 коп. При цьому судом враховується, що про інший офіційний дохід відповідача суду доказів не подано, розмір заборгованості за аліментами відповідачем в судовому порядку не заперечено, як і не подано позову про звільнення повністю або частково від сплати заборгованості за аліментами.
Оскільки в судовому засідання позивачем доведений той факт, що її син досяг повноліття ІНФОРМАЦІЯ_5, однак продовжує навчатися у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина на час його навчання.
За змістом ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Частиною третьою вказаної вище статті передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Як роз'яснено у п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
При встановлених обставинах та досліджених доказах суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 на час його навчання, щомісячно, аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів відповідача, починаючи з часу пред'явлення позову до суду, але не довше як до досягненнґя сином 23 - річного віку.
У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд допускає рішення в частині стягнення аліментів до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.
Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 551 грн. 20 коп. судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 182, 199, 200 СК України, ст.ст. 10, 57- 60, 88, 197, 212-215, 224-226, 367 ЦПК України, суд-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментах, стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина на час навчання - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, 1968 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1 заборгованість по аліментах за період з 06.11.2015 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 в сумі 3 273 грн. 21 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на час його навчання в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів відповідача, починаючи з 22.08.2016 року, але не довше як до досягнення сином 23-річного віку.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 551 грн. 20 коп. судового збору.
Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні під час його проголошення, - протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Л.А. Штифурко