Номер провадження: 22-ц/785/3111/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Панасенкова В.О., Парапана В.Ф.,

при секретарі Томашевській К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 січня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Одеської міської ради, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,

встановила:

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом та, зменшивши позовні вимоги, просить визнати за нею право власності на 7/75 частин житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований в місті Одесі, по вулиці Жовтневої революції, буд. 38, житловою площею 88,4 кв. м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, померлого 08 листопада 2013 року. При цьому позивачка посилається на те, що після смерті батько, вона як спадкоємець першої черги за законом звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9 для оформлення спадщини, та 03 квітня 2014 було заведено спадкову справу. Але, 17 листопада 2014 року ОСОБА_4 отримала від нотаріуса інформаційний лист, в якому нотаріус повідомила її, що здійснити видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого батька немає можливості у зв'язку з тим, що нею не було надано нотаріусу оригіналів правовстановлюючих документів, на підставі яких померлий вважається власником спадкового майна. Крім того, як зазначила позивачка, внаслідок розрахунку ідеальних часток, затверджених розпорядженням Київської райадміністрації №772 від 05 липня 2006 року, частка належна ОСОБА_8, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 в житловому будинку з надвірними спорудами №38 по вулиці Жовтневої революції в місті Одесі була змінена з 7/30 на 7/25 (тобто по 7/75 - кожному) і, ця зміна підлягала обов'язковій перереєстрації, однак, батько за життя це не зробив, що є перешкодою для отримання нею свідоцтва про право на спадщину, а тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом.

Представник позивачки ОСОБА_10 у судове засідання не зявився, повідомлявся, надав до суду заяву, якою зменшені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, справу просить розглянути за їх відсутністю.

Відповідач: представник Одеської міської ради надав до суду заперечення проти позову в яких просив у задоволенні позову відмовити, у подальшому у судове засідання не зявився, повідомлявся, надав до суду заяву про розгляд справі за їх відсутністю.

Представник третьої особи ОСОБА_5 також надав до суду заперечення та письмові пояснення на позовну заяву в яких просив у позові відмовити у повному обсязі, в останнє судове засідання не зявився, повідомлявся, про причини нявки до суду не повідомив.

Треті особи: ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у судове засідання не зявились, повідомлялись належним чином, про причини неявки до суду не повідомили.

Рішенням суду зменшені позовні вимоги ОСОБА_4 - задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 7/75 частин житлового будинку з надвірними спорудами що розташований в місті Одесі, по вулиці Жовтневої революції, буд. 38, житловою площею 88,4 кв. м., в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_8, померлого 08 листопада 2013 року.

На вказане рішення суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким в задоволені позову відмовити в повному обсязі, посилаючись при цьому на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає у зв'язку з тим, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази згідно ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та застосував необхідні норми матеріального права.

Згідно ч. 1 статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Судом першої інстанції правильно були встановлені наступні обставини.

Позивачка ОСОБА_4 є донькою ОСОБА_8 (актовий запис про народження №201 Відділу реєстрації актів громадянського стану виконкому Київської районної ОСОБА_11 народних депутатів м. Одеси від 15 лютого 1995 року та рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2014 року по справі №520/17476/13-ц).

На підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 10 травня 2002 року Третьою Одеською державною нотаріальною конторою, реєстр. №3-1951, ОСОБА_8 є власником 7/30 частин житлового будинку з надвірними спорудами за №38 по вулиці Жовтневої революції в місті Одесі.

Однак, згідно листа-відповіді КП «ОМБТІ та РОН» №440043.6 від 16 липня 2014 року, внаслідок розрахунку ідеальних часток затвердженим розпорядженням Київської райадміністрації №772 від 05 липня 2006 року, частка належна ОСОБА_8 в житловому будинку з надвірними спорудами що розташований в місті Одесі, по вул. Жовтневої революції, буд. 38 була змінена з 7/30 на 7/25, і ця зміна підлягала обов'язковій перереєстрації, що ОСОБА_8 не зробив.

08 листопада 2013 року ОСОБА_8 помер (актовий запис про смерть №1 Генерального консульства України в Шанхаї від 17 грудня 2013 року) та після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з частки житлового будинку з надвірними спорудами №38 по вулиці Жовтневої революції в місті Одесі.

Спадкоємцем першої черги за законом після його смерті є донька померлого - позивачка ОСОБА_4

У встановлений законодавством строк позивачка звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9 для оформлення спадщини, та 03 квітня 2014 року було заведено спадкову справу №9/2014.

Згідно Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08 квітня 2015 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок.

Судом була витребувана спадкова справа №9/2014 до майна померлого 08 листопада 2013 року ОСОБА_8, з якої вбачається, що позивачка дійсно зверталась до нотаріальної контори з приводу отримання свідоцтва на спадщину на спірну частину будинку, інші спадкоємці з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, при чому згідно ч. 5 цієї статті незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до п. 23 постанови № 7 від 30 травня 2008 року Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Крім цього, відповідно до ст. 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

При таких обставинах, суд першої інстанції правильно вважав, що зменшені позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають задоволенню.

На підставі вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з діючими нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин та дійшов до правильного висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апелянт не довела обставини, на які посилалася як на підставу своєї апеляційної скарги, не зазначила конкретно чим саме були порушені права ОСОБА_3 при винесенні оскарженого рішення суду.

Твердження апелянта в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, є неспроможними.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Тому, на думку колегії суддів, справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319, 324-325 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3 відхилити, рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою.

Головуючий ОСОБА_11

Судді ОСОБА_12

В.Ф. Парапан