ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,

МазурЛ.М., Попович О.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Запорізького обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою представника публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» - Малярчук Оксани Анатоліївни на рішення апеляційного суду Запорізької області від 05 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Державний ощадний банк України») в особі територіального відокремленого безбалансового відділення № 10007/0265 філії - Запорізьке обласне управління акціонерного товариства «Ощадбанк» звернулося до суду із указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 14 серпня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк» та ОСОБА_3 було укладено договір про іпотечний кредит №630, за умовами якого останній отримав кошти у розмірі 29 750 дол. США зі сплатою 12,50 відсотків річних, з кінцевим терміном повернення - до 14 серпня 2027 року.

На забезпечення виконання умов зазначеного договору між Банком та ОСОБА_4 укладений договір поруки від 14 серпня 2007 року № 630-1п, за умовами якого поручитель зобов'язався солідарно відповідати перед кредитором за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором.

Внаслідок неналежного виконання позичальником умов договору утворилась заборгованість, яка станом на 25 лютого 2015 року становила 26 776,01 дол. США та яку позивач просив стягнути із відповідачів у солідарному порядку.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 липня 2015 року позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі територіального відокремленого безбалансового відділення № 10007/0265 філії - Запорізьке обласне управління акціонерного товариства «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 26 776,01 дол. США, з яких: заборгованість за кредитом - 25 707,13 дол. США; заборгованість за відсотками - 1 033,63 дол. США; пеня за прострочення відсотків - 23,62 дол. США; пеня за прострочення кредиту - 5,38 дол. США; заборгованість 3% річних від простроченої суми відсотків по кредиту - 5,38 дол. США, що станом на 25 лютого 2015 року складає 750 960,83 грн по курсу НБУ станом на 25 лютого 2015 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 05 листопада 2015 року рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 липня 2015 року скасовано в частині солідарного стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором та судових витрат.

Позов ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без задоволення.

У касаційній скарзі представник ПАТ «Державний ощадний банк України» - Малярчук О.А., посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду Запорізької області від 05 листопада 2015 року в частині відмови у задоволенні позову про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_4 та залишити в цій частині в силі рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16 липня 2015 року.

В іншій частині рішення апеляційного суду не оскаржується,а тому не підлягає перегляду в касаційному порядку.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із того, що позичальник порушує умови кредитного договору, має прострочену заборгованість зі сплати щомісячних платежів, а тому на підставі ст. ст. 554, ч. 2 ст. 1050 ЦК України вся сума заборгованості за кредитом підлягає достроковому стягненню із боржника та поручителя в солідарному порядку.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку та скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором та судових витрат, суд апеляційної інстанції виходив із того, що внаслідок змін, внесених до кредитного договору додатковим договором №1 від 10 жовтня 2008 року, відбулось збільшення відсоткової ставки за кредитом, що призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя, зміни до договору поруки у відповідності до п. 6.4 договору не внесли, а тому порука на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України та п. 4.4 договору є припиненою з 10 жовтня 2008 року.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 14 серпня 2007 року між року Банком та ОСОБА_3 був укладений договір про іпотечний кредит №630, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит на суму 29 750 дол. США під 12,50 відсотків річних зі строком погашення до 14 серпня 2027 року, а позичальник в свою чергу зобов'язувався погасити зобов'язання за цим договором шляхом внесення щомісячних ануїтетних платежів в сумі 346,50 дол. США.

В той же день на забезпечення виконання вказаного кредитного договору ОСОБА_4 уклав з Банком договір поруки №630-1п, згідно умов якого він поручився перед Банком за виконання ОСОБА_3 своїх обов'язків, що виникають з умов зазначеного кредитного договору, в разі його невиконання або неналежного виконання позичальником - відповідати як солідарний боржник.

Пунктом 1.1 договору поруки сторони передбачили солідарну відповідальність поручителя за кредитним договором від 14 серпня 2007 року, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому.

Пунктами 4.4, 6.4 договору поруки визначено, що порука припиняється у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується його відповідальність. Доповнення та зміни умов договору вносяться за згодою сторін і оформлюються додатковими угодами.

Додатковими угодами від 10 жовтня 2008 року №1 і від 07 травня 2014 року внесені зміни до кредитного договору - розмір процентної ставки за кредитом збільшено до 14,5% річних, сума щомісячного платежу - до 375,82 дол. США.

Також, судом встановлено, що поручителя не повідомлено про збільшення обсягу основного зобов'язання, а саме збільшення відсоткової ставки за кредитом і суми щомісячних платежів.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які зумовили збільшення обсягу відповідальності останнього.

Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом; установлення нових умов порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; розширення змісту основного зобов'язання про дострокове повернення кредиту та плати за користування ним; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення) розміру неустойки тощо.

Унесення додатковою угодою змін до кредитного договору в частині збільшення розміру процентної ставки без згоди поручителя на такі зміни призводить до збільшення обсягу відповідальності останнього і зумовлює припинення поруки.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6- 1161цс15.

Враховуючи зазначене, а також те, що в матеріалах справи відсутній додатковий договір до договору поруки №630-1п від 14 серпня 2007 року про зміну відсоткової ставки за забезпеченим порукою зобов'язанням, при цьому додатковий договір № 1 від 10 жовтня 2008 року до кредитного договору укладався лише за погодженням позичальника, а відомостей про повідомлення поручителя про зміну процентної ставки та відповідної відмови останнього від такої зміни наданої згідно положень п. п. 1.10 - 1.11 кредитного договору немає, висновок суду апеляційної інстанції про припинення зобов'язань ОСОБА_4 за договором поруки з 10 жовтня 2008 року є законним та обґрунтованим.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦК України).

Із врахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про те, що судом апеляційної інстанцій були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення в частинівідмови у задоволенні позову про солідарне стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 343-345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» - Малярчук ОксаниАнатоліївни відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 05 листопада 2015 року в частині відмови у задоволенні позову про солідарне стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: І.М. Завгородня

В.М.Коротун

Л.М.Мазур

О.В. Попович