Справа №345/3306/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.01.2016 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано - Франківської області в складі:

головуючого-судді Мигович О.М.

секретаря Гладенької Л.Ф.

відповідача-позивача ОСОБА_1

третя особа ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Калуші справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа ОСОБА_2 про визнання поруки, яка виникла на підставі договору поруки такою, що припинена, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором № 700003400 від 04.02.2008 року в розмір 1906568,71 грн.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідач ОСОБА_2 є позичальником коштів за кредитним договором № 700003400 від 04.02.2008 року, які їй надав позивач. Відповідно до умов кредитного договору, позивач надав відповідачеві у кредит 28102,81 доларів США. Позичальник в свою чергу зобовязувався на умовах кредитного договору повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та додатком до нього.

В порушення умов кредитного договору позичальник за даними позивача своїх зобовязань належним чином не виконав. За даними позивача станом на 24.06.2014 року заборгованість з кредитом становить 24307,97 доларів США, за відсотками 10468,10 доларів США. В звязку з чим відповідачу нарахована пеня в розмірі 125546,72 доларів США.

В забезпечення зобовязань позичальника, між позивачем та ОСОБА_1 04.02.2008 року укладено договір поруки № 700003400-П, за умовами якого остання поручалась за виконання ОСОБА_2 умов основного кредитного договору.

Відповідач ОСОБА_1 23 лютого 2015 року подала зустрічний позов, яким просила визнати поруку, яка виникла на підставі договору поруки №700003400-П від 04.02.2008 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Альфа Банк» та ОСОБА_1 такою, що припинена.

На обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_1 вказує на те, що порука припинилась внаслідок зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності та у звязку пропуском шестимісячного терміну для пред'явлення вимоги до поручителя (ст. 559 ЦК України).

Ухвалою суду від 09.10.2015 року провадження у справі в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором закрито.

Таким чином, розгляду підлягають позовні вимоги позивача до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором як з поручителя, та зустрічний позов ОСОБА_1 про визнання поруки, яка виникла на підставі договору поруки такою, що припинена.

Представник позивача-відповідача в судове засідання не зявився, однак подав заву про розгляд справи у його відсутності (а.с.24,32).

Відповідач-позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні первісний позов не визнала та просить у його задоволенні відмовити, зустрічний позов просить задоволити. Також пояснила, що внесення змін до кредитного договору відбувалось без її згоди та збільшення обсягу відповідальності внаслідок цього, а також пропущення банком строку предявлення вимоги до поручителя, тому договір поруки повинен бути припиненим.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечила проти задоволення зустрічного позову.

Суд, вислухавши учасників, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні первісного позову слід відмовити, а зустрічний позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Судом встановлено, що між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 04.02.2008 року було укладено кредитний договір № 700003400 з кінцевим терміном погашення 05.02.2015 року, відповідно якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 28102,81 доларів США, зі сплатою 14,5 % річних з цільовим призначенням - придбання транспортного засобу. Розмір заборгованості станом на 24.06.2014 року становить 1906568,71 грн., що складається з: 289071,91 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 124487,30 грн. - прострочену заборгованість за відсотками; 1493009,50 грн. - пеня.

04.02.2008р. було укладено договір поруки №700003400-П. ОСОБА_1 взяла на себе обов'язок відповідати за зобов'язаннями позичальника.

Відповідно Договору відповідач взяла на себе обов'язок належним чином виконувати зобов'язання за кредитним договором, повернути кредит вчасно, сплачувати проценти за користуванням кредитом, сплачувати штрафні санкції у строки та на умовах визначених кредитним договором.

В звязку із невиконанням умов кредитного договору позивач звернувся до Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» про стягнення з позичальника всієї суми заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 19 січня 2009р. (справа №1801) позовні вимоги ЗАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №700003400 від 04.02.2008р. задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 загальну суму заборгованості в розмірі 217335,20 грн.

За заявою ЗАТ «Альфа-Банк» про видачу виконавчого листа ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27 липня 2009р. було видано виконавчий лист на підставі вищезазначеного рішення третейського суду.

Умовами кредитного договору передбачено, що банк має право вимагати (в тому числі в судовому порядку) від позичальника дострокового виконання зобовязань з повернення кредиту за договором у випадку порушення позичальником зобовязань за договором.

Згідно із статтями 2, 3 договору поруки № 700003400-П від 04.02.2008року поручитель поручається за виконання боржником обовязків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього в майбутньому. Боржник та поручитель відповідають перед банком за порушення обовязків, перелічених у статті 2 цього договору як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і Боржник.

Відповідно до вимог ч.2 ст.1050 ЦК, якщо договором установлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Згідно ч. 1 ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець повязує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобовязань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобовязань боржника за кредитним договором.

У звязку з порушенням боржником виконання зобовязання за кредитним договором банк відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК і умов кредитного договору використав право достроково стягнути з позичальника заборгованість за кредитним договором, звернувшись до Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» з позовом до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, предявивши позовну вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК змінив строк виконання основного зобовязання й був зобовязаний предявити позов до поручителя протягом 6 місяців, починаючи від цієї дати.

Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі ч.2 ст.1050 ЦК строку виконання основного зобовязання передбачений ч.4 ст.559 ЦК 6-місячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати.

Судом також встановлено, що згідно поданого до первісного позову розрахунку заборгованості з 01.09.2008 року Банком було підвищено відсоткову ставку за користування кредитом до 16,5 % річних, замість передбаченої п. 2.2 кредитного договору та зафіксованої в додатку № 1 до кредитного договору «Графік платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості усіх сукупних послуг» процентної ставки в розмірі 14,5 % річних.

Факт підвищення процентної ставки без повідомлення про це позичальника та поручителя також встановлено рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнськийфінансовий союз» від 19.01.2009 року про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором.

При цьому збільшення відсоткової ставки за Кредитним договором поручителем ОСОБА_1 не погоджувалось.

Пунктом 6.4 Договору поруки визначено, що у разі збільшення обсягу відповідальності Третьої особи за Кредитним договором передбачено цим договором (договором поруки) порука діє тільки у випадку, якщо Позивач за зустрічним позовом надасть свою згоду на таке збільшення.

Згідно ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до п. 22 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте, якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання.

Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим.

З огляду на вище викладене, суд дійшов висновку про те, що порука ОСОБА_1 є припиненою на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України у зв'язку із здійсненням без згоди поручителя зміни основного зобов'язання, яке забезпечене порукою, тобто збільшення ПАТ «Альфа-Банк» в односторонньому порядку процентної ставки за користування кредитом до рівня 16,5%. Відтак позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.526, 559,530,615,629,1050 ЦК України, ст.ст.205, 215-218, 208,209 ЦПК України, суд

РІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання поруки припиненою - задовольнити.

Визнати поруку ОСОБА_3, що виникла на підставі договору поруки №700003400-П від 04.02.2008 року, припиненою.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_4 - 243 грн. 60 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Івано-Франківської області через Калуський міськрайонний суд шляхом подачі в десятиденний строк апеляційної скарги з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: