АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №636/490/16-ц Головуючий І інстанції Ганенко Т.С.
Провадження №22ц/790/5207/16 Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2016 року Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді Кіпенка І.С.,

суддів Кіся П.В.,

ОСОБА_2,

за участі секретаря Брулевича В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 30 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа Комісія з питань захисту прав дитини Виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и л а:

09 лютого 2016 року ОСОБА_3 звернулась до Чугуївського міського суду Харківської області з вищезазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог вона зазначила, що, її донька, ОСОБА_6 перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого у них є син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

03 травня 2006 року шлюб між її донькою та ОСОБА_5 було розірвано.

20 листопада 2012 року ОСОБА_6 померла.

За рішенням суду з ОСОБА_5 було стягнуто аліменти на утримання сина до повноліття дитини, заборгованість по аліментам станом на 20.11.2012 року становить 26 618 грн.

Син ОСОБА_6, її онук, залишився проживати з нею, де був зареєстрований з 2001 року, тобто, з часу рішення суду про стягнення аліментів з батька на його утримання. Як до смерті доньки, так і після неї, батько ОСОБА_7 ніякої уваги сину не приділяв, не цікавився станом його здоров'я, побуту, навчання, його потребами.

Комісією з питань захисту прав дітей Чугуївської міської ради було прийнято висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав по відношенню до його сина ОСОБА_4

В судовому засіданні першої інстанції позивачка та її представник, представник третьої особи позовні вимоги підтримали посилаючись на обставини зазначені в позові.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав за їх безпідставністю.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 30 червня 2016 року позов залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, на неповноту встановлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок неправильного їх дослідження та оцінки, а також, на неправильне визначення правовідносин просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ст.303 ЦПК України, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судовим розглядом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_6, донька позивачки перебувала з відповідачем ОСОБА_5 у шлюбі, від якого у них є син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ВЛ №147586, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис №85 (а.с7).

03 травня 2006 року шлюб між її донькою та ОСОБА_5 розірвано (а.с.8).

За рішенням суду з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 було стягнуто аліменти на утримання сина до повноліття дитини, заборгованість по аліментам станом на 20.11.2012 року становила 26 618 грн.

20 листопада 2012 року ОСОБА_6 померла (а.с.10).

ОСОБА_4, онук позивачки, залишився проживати з бабусею ОСОБА_3, де був зареєстрований з 2001 року.

Встановлені обставини сторонами не заперечуються.

Відповідно до ст.212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 3 ст.10 ЦПК передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.

Згідно з вимогами ч.3 ст.10, частин 1, 4 ст.60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У даному випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обовязків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обовязки.

В судовому засіданні не знайшли свого підтвердження підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, на які посилається позивачка, та які передбачені пунктом 2 ч.1 ст.164 СК України.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Тобто, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише наявності в діях батьків вини.

Ця міра застосовується судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка та її неповнолітній онук ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстровані та мешкають в будинку 21 по вул. Чичибабіна (колишня назва Котовського) в м. Чугуєві Харківської області (а.с.5-6).

Відмовляючи в задоволенні позову в частині позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із недоведеності обставин, що відповідач свідомо ухиляється від виконання обов'язків по вихованню сина, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов'язки.

Доводи апеляційної скарги, в цій частині були предметом судового розгляду в суді першої інстанції та не знайшли свого підтвердження.

Що стосується вимог про стягнення аліментів на утримання дитини, суд безпідставно відмовив у задоволенні позову в цій частині, пославшись на те, що ОСОБА_3 не є його офіційним опікуном, а тому, є неналежним позивачем.

Право ОСОБА_3 на звернення до суду за захистом прав неповнолітньої дитини гарантовано ст.3 ЦПК України, згідно якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Звернення ОСОБА_3 з даним позовом узгоджується з вимогами ст. 258 СК України якою передбачено право позивачки як баби, звернутися до суду за захистом прав та інтересів неповнолітніх внуків, без спеціальних на те повноважень.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Сторонами не оспорюється, що ОСОБА_4, онук позивачки, проживає з бабусею ОСОБА_3 та перебуває на її утриманні.

Факт звернення ОСОБА_3 до суду про стягнення аліментів підтверджує відсутність домовленості сторін про добровільну сплату аліментів.

Зважаючи на встановлені обставини, судова колегія вважає за необхідне позов ОСОБА_3 в частині стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити, стягнути з ОСОБА_5, на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.02.2016 року до досягнення ним повноліття.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 30 червня 2016 року змінити, скасувавши його в частині відмови у задоволенні позову про стягнення аліментів на утримання дитини.

Позов ОСОБА_3 в частині стягнення аліментів на утримання дитини, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.02.2016 року до досягнення ним повноліття.

В іншій частині це ж рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: І.С. Кіпенко

Судді:

ОСОБА_8

ОСОБА_2