АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2016 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Білич І.М.

БолотоваЄ.В.

при секретарі Литвиненку Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, за апеляційною скаргою Кобеця Романа Юрійовича в інтересах приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 2 листопада 2015 року, -

у с т а н о в и в :

У липні 2015 року ПрАТ «СК «Вусо» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 2 листопада 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПрАТ «СК «Вусо», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Представник позивача, зокрема, посилається на ті обставини, що суд дійшов помилкового висновку про необґрунтованість позову, оскільки згідно законодавства матеріальна шкода недоплачена страховою компанією як різниця між заявленим страховим відшкодуванням та отриманим розміром такого відшкодування підлягає стягненню з винної в дорожньо-транспортній пригоді особи.

В суді апеляційної інстанції ПрАТ «СК «Вусо» - Алендар Ю.І. апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку із чим колегія суддів вважала за можливе слухати справу у його відсутність на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Перевіривши законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність її задоволення, виходячи з таких підстав.

_____________________________________________________

Справа № 755/13699/15-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/6766/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Савлук Т.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

Під час розгляду справи судом встановлено, що 6 липня 2013 року ПрАТ «СК «Вусо» та ОСОБА_7 було укладено договір № -01 добровільного страхування наземного транспорту, з визначеним строком дії договору - з 10 липня 2013 року до 9 липня 2014 року, об'єктом страхування виступає транспортний засіб - автомобіль «Nissan Murano», реєстраційний номер НОМЕР_1 (а. с. 11-13).

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 29 січня 2014 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 340,00 грн. на користь держави (а. с. 10).

Вказаною постановою встановлено, що ОСОБА_2, 19 грудня 2013 року о 23 год. 40 хв., знаходячись на парковці вул. Жмаченка, буд. 18, перед запуском автомобіля «КІА», д.н.з. НОМЕР_2, не переконався, що автомобіль знаходиться в передачі, внаслідок чого автомобіль почав рух та здійснив зіткнення а автомобілем «Нісан», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_7, чим пошкодив автомобілі та заподіяв матеріальні збитки.

На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «СК «Провідна» на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за № АС/4189505, за умовами договору страхування ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілого, визначений в сумі 50000,00 грн., строк дії страхового полісу з 13 листопада 2013 року до 12 листопада 2014 року.

Загальний розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу - автомобіля «Nissan Murano», реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП, відповідно до рахунків ТОВ «ВіДі Санрайз Моторз» № СНзС-0014435 від 30 грудня 2013 року та № СНзС-0001020 від 6 грудня 2014 року визнано в розмірі 42902,40 грн.

За страховим випадком (ДТП) згідно складеного страхового акту № 224-02 від 16 січня 2014 року до договору страхування та додатку до нього від 17 квітня 2014 року було визначено суму страхового відшкодування в розмірі 42902,40 грн., виплата якого позивачем підтверджується платіжними дорученнями № 475 від 16 січня 2014 року, № 4342 та № 4341 від 17 квітня 2014 року.

16 січня 2014 року ПрАТ СК «ВУСО» складено доповнення 1 до страхового акту № 224-02 по договору страхування наземного транспорту № -01 від 8 липня 2013 року, яким визначено суму страхового відшкодування, яка підлягає до виплати страхувальнику ОСОБА_7, в сумі 32357,34 грн. (а. с. 21).

17 квітня 2014 року ПрАТ «СК «Вусо» складено страховий акт № 224-02 по договору страхування наземного транспорту № -01 від 8 липня 2013 року, яким визначено суму страхового відшкодування, яка підлягає до виплати страхувальнику ОСОБА_7, в сумі 42902,40 грн. (сума, яка виплачена раніше - 32357,34 грн., сума, яка підлягає до виплати - 10545,06 грн.) (а. с. 22).

20 квітня 2015 року Господарським судом м. Києва ухвалено рішення у справі № 910/6738/15-г за позовом ПрАТ «СК «Вусо» до ПрАТ «СК «Провідна» про стягнення 10545,06 грн., яким позов задоволено частково, судом присуджено стягнути з ПрАТ «СК «Провідна» на користь ПрАТ «СК «Вусо» 4777,99 грн. страхового відшкодування, 827,82 грн. судового збору (а. с. 5-7).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд дійшов висновку про те, щосума матеріальної шкоди знаходиться у межах ліміту відповідальності за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а ПрАТ «СК «Провідна» позивачу було виплачено страхове відшкодування відповідно до рішення Господарського суду м. Києва.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом з тим, ухвалене у справі судове рішення не відповідає зазначеним вимогам закону.

Згідно положення ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до рахунків № СНзС-001435 від 30 грудня 2013 року та № СНзС-0001020 від 6 лютого 2014 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Nissan Murano», реєстраційний номер НОМЕР_1, складає 42902,40 грн.

Згідно умов страхування ПрАТ «СК «Вусо» сплатило на користь станцій технічного обслуговування рекомендованої страховиком суму страхового відшкодування в розмірі 42902,40 грн. Виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ «СК «Вусо» у відповідності до ст. 25 Закону України «Про страхування» на підставі заяв страхувальника від 19 грудня 2013 року та 26 лютого 2014 року, страхового акту № 224-02 від 16 січня 2014 року та додатку до нього № 1від 17 квітня 2014 року. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням № 4341, № 4342, № 475.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно роз'яснення п. 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 1 березня 2013 року № 4, за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред'явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові.

З винної особи за регресною вимогою стягується розмір визначеного відшкодування за зобов'язанням з відшкодування шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то витрати з такої особи стягуються у цих межах.

Також відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіював шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

В силу ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України вказаний висновок Верховного Суду України має враховуватися судами. Підстав для відступлення від такої правової позиції апеляційний суд не вбачає.

На викладені обставини суд першої інстанції уваги не звернув, внаслідок чого його висновки в цій частині є необґрунтованими.

У зв'язку з викладеним апеляційний суд вважає, що з ОСОБА_2 на користь ПрАТ «СК «Вусо» підлягає стягненню матеріальна шкода у розмірі 5767,07 грн. (42902,40 грн. - 37135,33 грн.).

На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України, суд апеляційної інстанції вирішує питання про судові витрати, вважаючи стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Таким чином, рішення суду назвати законним та обґрунтованим не можна, а тому воно підлягає скасуванню на підставі п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України з ухваленням нового про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу КобецяРомана Юрійовича в інтересах приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо» задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 2 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо» матеріальну шкоду у розмірі 5767,07 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо» судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.М. Вербова

Судді: І.М. Білич

Є.В.Болотов