Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 березня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів Боднар О.В., Кеміня М.П.

при секретарі: Маринець Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 22 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Перша Ужгородська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу,

в с т а н о в и л а :

У жовтні ОСОБА_3 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа Перша Ужгородська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сімєю. Позов мотивовано тим, що починаючи із 28.10.1999 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі із гр. ОСОБА_4, який 17.10.2007 року було розірвано. Однак, колишнє подружжя після розірвання шлюбу примирилося та продовжувало проживати разом, вони вели спільне господарство та займалися спільним бізнесом. Всі отримані кошти були спільним майном. ОСОБА_4 був зареєстрований в квартирі за адресою: м. Ужгород,вул. Легоцького 6/6, однак фактично проживав із нею в будинку в м. Ужгород, вул Герцена,39, де провели ремонт, купили нові меблі та електроприлади. 09.03.2015 року ОСОБА_4 помер, після чого вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, їй було роз'яснено, що вона та покійний ОСОБА_4 були розлучені, а тому їй необхідно встановити факт проживання однією сім'єю. З врахуванням поданої заяви про уточнення позовних вимог, просила встановити факт проживання її з ОСОБА_4 в цивільному шлюбі, як подружжя з 17 жовтня 2007 року по 09 березня 2015 року.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 22 грудня 2015 року заявлений позов задоволено, встановлено юридичний факт проживання однією сімєю без державної реєстрації ОСОБА_4 та ОСОБА_3

На дане рішення ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні заявленого позову відмовити, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі і зявилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заявлені позовні вимоги суд першої інстанції виходив з доведеності факту проживання однією сімєю без шлюбу позивачки ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Однак, з такими висновками не погоджується колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на припущеннях і не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Матеріалами справи встановлено, що з 28.10.1999 року ОСОБА_3 перебувала в зареєстрованому шлюбі із гр. ОСОБА_4, який було розірвано17.10.2007 року.

09 березня 2015 року ОСОБА_4 помер. (а.с.6).

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 27.10.1999року №161 ОСОБА_4 та його матері ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності належала квартира адресою: м. Ужгород, вул. Легоцького 6/6. (а.с.49-50).

12.02.2009 року ОСОБА_5 померла, залишивши заповіт від 16.12.2000 року, яким все своє майно в рівних частках заповіла донці ОСОБА_2 та синові ОСОБА_4Й.(а.с.51).

Відповідачка ОСОБА_2Й.(сестра померлого ОСОБА_4Й.), 03 квітня 2015 року подала заяву до Першої Ужгородської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за померлим ОСОБА_4 та 14 вересня 2015 року заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с.57-58.)

Згідно з ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця.

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК України)

Таким чином, позивач ОСОБА_3Й може мати право на спадкування за померлим ОСОБА_4 разом з відповідачем ОСОБА_2 лише у випадках зміни черговості одержання права на спадкування, встановлених ст.1259 ЦК України, оскільки спадкоємець другої черги ОСОБА_2 не усунена від права на спадкування і прийняла спадщину за померлим ОСОБА_4

Матеріалами справи не доведено, що при спадкуванні за померлим ОСОБА_4 має місце зміна черговості одержання права на спадкування, а тому встановлення факту проживання однією сімєю позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 без шлюбу при наявності спадкоємця другої черги не впливає спадкові права ОСОБА_3

У відповідності до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Таким чином, предмет доказування при розгляді справ про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу складає сукупність обставин, що є згідно із законом основними ознаками сімї: спільне проживання, повязаність спільним побутом, наявність взаємних прав та обовязків.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обгрунтовуючи заявлений позов, позивач посилалася на те, що після розірвання шлюбу у 2007 році з ОСОБА_4, вона з ним примирилася, вони разом проживали однією сімєю за адресою в м. Ужгород вул Герцена, 39, спільно вели господарство, разом здійснювали підприємницьку діяльність, вона здійснювала його поховання. Дані обставини підтверджується: показаннями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Пилип,І.М., ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12; договорами оренди торгових точок № 01/05/2013 від 02.01.2013р. та б/н від 01.11.2011, де вони обоє зазначені співорендарями; довідкою №2167 від 24.09.2015 року, виданою ЖРЕР «Підзамок», якою стверджено факт проживання ОСОБА_4 в м. Ужгород по вул. Герцена,39; рахунками- замовленнями №004688 та №004689 від 11.03.2015 року, якими стверджено, що вона здійснювала поховання ОСОБА_4 Встановлення даного факту їй необхідно для реалізації її спадкових прав.

Однак, колегія суддів вважає, що подані позивачкою докази достовірно та беззаперечно не підтверджують, що після розірвання шлюбу ( 17 жовтня 2007 року) позивачка проживала однією сімєю з ОСОБА_4 до дня його смерті (09 березня 2015 року), вони були повязані спільним побутом і мали взаємні права та обовязки.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 був зареєстрований адресою: м. Ужгород, вул. Легоцького 6/6 з 25.07.1991 року до моменту смерті. (а.с. 96)

Позивачка ОСОБА_3 з 5 серпня 1997 року зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.18).

З довідки ЖРЕР «Підзамок» №2167 від 24.09.2015 року, на яку посилається позивачка на підтвердження факту проживання ОСОБА_4 в м. Ужгород по вул. Герцена,39, вбачається, у вказаній довідці зазначено, що ОСОБА_4 проживав по даній адресі без реєстрації з 2007 року зі слів сусідів. Тобто, з даної довідки вбачається, що обставина проживання ОСОБА_13 не за місцем його реєстрації встановлена зі слів сусідів, однак при цьому не зазначено прізвища таких осіб (а.с.9).

Достовірність відомостей викладених у даній довідці були предметом перевірки Ужгородського відділу поліції за зверненням відповідачки ОСОБА_2Й

Висновком Ужгородського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Закарпатській області від 10 грудня 2015 року встановлено, що ОСОБА_4 близько двох останніх років перед смертю проживав один за адресою вул. Легоцького,6/6 в м. Ужгороді.

В ході перевірки були опитані сусіди по вул. Легоцького та друзі покійного ОСОБА_4: ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, поясненнями яких стверджено, що ОСОБА_4 проживав у ІНФОРМАЦІЯ_2 один, між ним та колишньою дружиною була сварка, так як вона була йому винна якісь гроші. (а.с.97-99).

З листа Закарпатського територіального центру екстреної медичної допомоги від 20.11.2015 № 1513-01 вбачається, що в день смерті ОСОБА_4 09 березня 2015 року швидку допомогу було викликано за адресою: м. Ужгород вул. Легоцького,6/6, тобто не за адресою м. Ужгород, вул. Герцена №39, де зареєстрована і проживає позивач ОСОБА_3 (а.с.100).

З лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_4 №89 від 10.03.2015 року вбачається, що дане свідоцтво видане його сестрі - відповідачу ОСОБА_2 (а.с.102).

З договорів оренди торгових точок № 01/05/2013 від 02.01.2013р. та б/н від 01.11.2011, на які також посилається позивач ОСОБА_3 у підтвердження заявлених вимог, вбачається, що в них відсутній підпис ОСОБА_4 і вони ним не підписані.(а.с.11-13).

Крім того, навіть здійснення спільної підприємницької діяльності не є доказом факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу і ознакою сімї.

З показань свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Пилип,І.М., ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12І, які допитані судом першої інстанції і якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги, не вбачається і не підтверджується, що після розірвання шлюбу позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вони продовжували спільно проживати за місцем реєстрації позивача, вони були повязані спільним побутом і мали взаємні прав та обовязки.

З урахуванням наведеного, колегія суддів констатує, що позивачем ОСОБА_3, відповідно до ст. ст. 10,60 ЦПК України, не доведено основних ознак сімї з ОСОБА_4 і факту проживання її з ОСОБА_4 однією сімєю без шлюбу.

За вказаних обставин у суду першої інстанції не було передбачених законом підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Крім того, у рішенні суду першої інстанції в порушення ст. ст.215, 259 ЦПК України, взагалі не вказано відомості про встановлений факт, зокрема конкретний період проживання однією сімєю без шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_4, мету його встановлення.

З врахуванням наведеного рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні заявленого позову з вищенаведених підстав.

Керуючись ст.ст. 307, 309,313, 314, 316, 317,319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 22 грудня 2015 року скасувати, ухваливши нове рішення.

У позові ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Перша Ужгородська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач:

Судді: