Справа №592/5018/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1285/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Левченко Т. А. , Собини О. І.

за участю секретаря - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 червня 2016 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Сумського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області про скасування арешту автомобіля, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 червня 2016 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 за необґрунтованістю.

Вказане рішення суду позивач оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неповне зясування судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_3 зазначає, що відмовляючи в позові, суд першої інстанції залишив поза увагою обставини того, що фактично він придбав спірний автомобіль у ОСОБА_4, так як останній передав йому транспортний засіб, а також технічний паспорт та ключі від нього і видав на його імя довіреність з правом розпоряджатися цим автомобілем, а він, у свою чергу, заплатив продавцю грошові кошти в сумі 3000 грн. і, тим самим, набув право власності на вказане майно.

Однак, як власник, не може здійснювати вказане право, так як виконавча служба наклала арешт на автомобіль за борги ОСОБА_4

Вказаним обставинам суд не дав належної оцінки і безпідставно не захистив його порушене право.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_5 про задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 08 червня 2015 року ОСОБА_4 видав ОСОБА_3 та ОСОБА_6 нотаріально посвідчену довіреність на право керування та розпорядження (продавати, передавати в оренду, обміняти за ціну і на умовах на їх розсуд) належним йому автомобілем марки CHEVROLET, модель Evanda 2.0, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, строком на десять років з правом передоручення (а.с.4).

Згідно даних свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу від 06 червня 2006 року ОСОБА_4 є власником зазначеного автомобіля (а.с.31).

За повідомленням Сумського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 17 червня 2016 року за № 4623-02-5 на виконанні у відділі перебуває 3 виконавчих провадження про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк» боргів на загальну суму 201031,57 грн., а також 4 виконавчих провадження про стягнення з ФГ ОСОБА_4 боргів на загальну суму 34178,68 грн. (а.с.21).

Постановою заступника начальника підрозділу Сумського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 26 травня 2016 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_4 (а.с.22, 23-24), тобто і на спірний автомобіль також, що підтверджується карткою арешту АМТ (а.с.31).

Відмовляючи в позові про скасування арешту, суд першої інстанції послався на відсутність для цього підстав, оскільки позивач не набув права власності на спірний автомобіль, а відтак, накладення виконавчою службою арешту на це майно ніяким чином не порушує прав позивача. До того ж, як вказав суд, видача позивачу довіреності на право володіння, користування та розпорядження спірним автомобілем ще не свідчить про укладення між сторонами договору купівлі-продажу цього рухомого майна.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Разом з тим, загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України.

До принципово важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення.

Правове регулювання відносин, повязаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Згідно з Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200, оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих відповідно у територіальному органі з надання сервісних послуг МВС і Держсільгоспінспекції бланків біржових угод.

Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС.

У разі продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, філією субєкта господарювання або уповноваженим дилером, крім акта приймання-передачі підприємства-виробника, покупцеві видається акт приймання-передачі, що укладається між субєктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером.

Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгоспінспекцією свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану.

У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі.

Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

В той же час, сутність та правова природа загальноцивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України.

За частиною третьою статті 244 ЦК України довіреність це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобовязана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 ЦК України).

Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами.

Договір купівлі-продажу це угода, за якою продавець (одна сторона) зобовязується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-688цс15, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, установивши, що позивач ОСОБА_3 не набув право власності на спірний автомобіль, оскільки він не знятий з обліку в уповноваженому органі МВС та зареєстрований на даний час на праві власності за ОСОБА_4, а видана останнім на імя позивача довіреність на право розпорядження спірним транспортним засобом не є правовстановлюючим документом щодо наявності права власності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про скасування арешту з вказаного транспортного засобу, так як внаслідок вказаних дій виконавчої служби права позивача, який не є власником того автомобіля, не порушені.

Доводи апеляційної скарги про те, що право власності у позивача на спірний автомобіль виникло з моменту передачі йому вказаного транспортного засобу разом з технічним паспортом та комплектом ключів від нього у володіння, користування та розпорядження на підставі нотаріально посвідченої довіреності, як це передбачено ч.1 ст.334 ЦК України, не заслуговують на увагу колегії суддів, так як є помилковими, оскільки момент виникнення права власності на вказане майно врегульований спеціальними нормами права, зокрема, Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 та Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388.

До того ж, розписка про передачу ОСОБА_3 ОСОБА_4 грошових коштів в сумі 3000 грн. в рахунок оплати за спірний автомобіль (а.с.27) ще не свідчить про те, що позивач став власником того транспортного засобу, оскільки належного укладення договору купівлі-продажу автомобіля, як вбачається з матеріалів справи, не відбулось.

Посилання в апеляційній скарзі на довідку банку щодо припинення між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 договору застави, а також на те, що ОСОБА_4 позовні вимоги визнав також не свідчать про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, так як вказані обставини не можуть бути належними і допустимими доказами для підтвердження факту виникнення у позивача права власності на спірний автомобіль та не вказують про наявність підстав для зняття арешту з цього транспортного засобу.

Таким чином, колегія суддів не знаходить підстав для зміни чи скасування законного і обґрунтованого рішення суду першої інстанції, у звязку з чим апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п. 1, 308, 314 ч.1 п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 червня 2016 року в даній залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -