Справа № 755/615/16-ц
"06" липня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
Головуючого судді Астахової О.О.,
при секретарі: Швидкій Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 поданого в особі представника - ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Приватне акціонерне товариство « Міжнародна інвестиційна компанія Інтерінвестсервіс» про визнання договору про відступлення права вимоги недійсним, -
Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулась з позовом до суду про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги № 221/F-B від 15 червня 2007 року укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та понесені судові витрати по оплаті судового збору.
З даної ухали та доданого до неї позову позивачу стало відомо, що 16.11.2005 року між ЗАТ «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» (в подальшому організаційно правову форму було переведено в ПАТ) та ОСОБА_4 було укладено Інвестиційний договір №221/F згідно якого спільна діяльність в особі оператора ЗАТ «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» зобов'язалось своїми силами і засобами з використанням інвестиційних внесків інвесторів збудувати житловий будинок з нежитловими приміщеннями за адресою: АДРЕСА_1, секція Е, здати його в експлуатацію та передати у власність інвестору ОСОБА_4 трикімнатну квартиру №36 в будинку №15-А, секція Е, на 11 поверсі, загальною площею 122,14 кв.м., а інвестор зобов'язався внести інвестицію передбачену договором та прийняти новозбудоване майно у власність на умовах цього договору.
15.06.2007 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено Договір відступлення права вимоги №221/F-B, а саме прав Інвестора за Договором Інвестування №221 / F від 16.11.2005 року.
15.06.2007року ОСОБА_4 передала ОСОБА_6 за Актом приймання -передачі договір з додатками.
Позивач вважає, що договір відступлення права вимоги №221/ F-B від 15.06.2007 року є недійсним, оскільки на момент укладання договору відступлення права вимоги ОСОБА_4, як інвестором, нею не було сплачено інвестиційний внесок за договором інвестування №221 / F від 16.11.2005 року, тобто вона не набула права вимоги до ЗАТ (ПАТ) «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» та не набула статусу кредитора, а тому не могла відступити право вимоги, якого сама не набула.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, виходячи з доводів, якими вони обґрунтовуються, крім того зазначила, що рішенням господарського суду Херсонської області від 22.12.2015р. у справі №923/1937/15, яке набрало законної сили, Інвестиційний договір №221/ F від 16.11.2005р., укладений між ОСОБА_4 та ЗАТ «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс», яке діяло як оператор спільної діяльності між ЗАТ «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» та Українською студією телевізійних фільмів «Укртелефільм», було визнано недійсним.
За ч. 1 ст.236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Таким чином, на думку представника позивача, Інвестиційний договір (про інвестування у житлове будівництво) №221/ F від 16.11.2005р. не створив для ПрАТ «МІК «Інтерінвестсервіс» та ОСОБА_4 жодних юридичних наслідків.
З огляду на означене просила суд позов задовольнити.
Представник третьої особи у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, виходячи з доводів, якими вони обґрунтовуються та надав письмові пояснення. Додатково зазначив, що залучення коштів у фінансування будівництва офісно-житлового комплексу за адресою: АДРЕСА_1. від фізичних та юридичних осіб здійснювалось ТОВ «Фінансова компанія «МІТЕХ» на підставі укладеного між ЗАТ «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» та Українською студією телевізійних фільмів (Укртелефільм) та ТОВ «Фінансова компанія «МІТЕХ» (компанія) Генерального договору №1/гд від 12.09.2005р., згідно якого компанія приймає на себе зобов'язання щодо залучення коштів фізичних та юридичних осіб та акумулювання цих коштів на своїх рахунках для здійснення інвестиційних операцій по фінансуванню капітальних вкладень у будівництво офісно- житлового комплексу за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідно до п. 3.4. вказаного договору на час дії іпотеки іпотекодавець не в праві без письмової згоди іпотекодержателя передавати предмет іпотеки в наступну іпотеку, відчужувати його у будь-який спосіб, передавати у спільну діяльність, в оренду, лізинг, користування. 15.09.2005 року іпотеку було зареєстровано в Державному реєстрі іпотек, що підтверджується витягом № 4790607.
Наведене свідчить, що ЗАТ «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» не могло відчужувати майнові права на квартири за Інвестиційним договором (про інвестування у житлове будівництво) №221/ F від 16.11.2005р., а власне Інвестиційний договір (про інвестування у житлове будівництво) №221/ F від 16.11.2005р. є підробленим. Рішенням господарського суду Херсонської області від 22.12.2015 року дана обставина встановлена та інвестиційний договір №221/ F від 16.11.2005р. визнано недійсним.
З урахуванням наданих пояснень просив про задоволення позовних вимог.
Відповідачі у судове засідання не з'явились, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Документів, що підтверджують поважність причин їх відсутності або заяв про розгляд справи без їх участі до суду не надано. З Клопотаннями про відкладення розгляду справи до суду також не звертались
Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин, суд вважає можливим розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст. 224, 225 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення представників позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 16.11.2005 року між ЗАТ «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс», в подальшому організаційно правову форму було переведено в ПАТ, та Українською студією телевізійних фільмів «Укртелефільм» в особі оператора, яким на підставі договору від 30.01.2004 року виступає ЗАТ «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» та ОСОБА_4 було укладено Інвестиційний договір №221/F. За вказаним договором, Компанія, зобов'язалась своїми силами і засобами з використанням інвестиційних внесків інвесторів збудувати житловий будинок з нежитловими приміщеннями за адресою: АДРЕСА_1, секція Е, здати його в експлуатацію та передати у власність інвестору ОСОБА_4 трикімнатну квартиру №36 в будинку №15-А, секція Е, на 11 поверсі, загальною площею 122,14 кв.м., а інвестор зобов'язався внести інвестицію передбачену договором та прийняти новозбудоване майно у власність на умовах цього договору. ( а.с.15-20).
15.06.2007 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір про відступлення права вимоги № 221/F- В. Відповідно до умов якого керуючись ст.ст. 512-519 ЦК України первісний кредитор ОСОБА_4 відступила, а новий кредитор - ОСОБА_3 набула право вимоги, належне первісному кредитору згідно Інвестиційного договору №221/F від 16.11.2005 року.
За актом приймання - передачі від 15.06.2007 року ОСОБА_4 передала ОСОБА_3 Інвестиційний договір №221/F від 16.11.2005 року.( а.с.23).
Як убачається із листа ЗАТ «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» у червні 2007 року Компанія просила ОСОБА_3 внести грошові кошти у розмірі 150 000,00 грн. на їх рахунок відповідно до Інвестиційного договору №221/F від 16.11.2005 року, додаткової угоди до нього та договору про відступлення права вимоги № 221/F- В від 15.06.2007 року. (24).
Факт оплати ОСОБА_3 грошових коштів за Інвестиційним договором №221/F від 16.11.2005 року в повному обсязі в період червня - липня 2007 року підтверджується платіжними дорученнями та листом ЗАТ МІК «Інтерінвестсервіс» ( а.с. 25,26).
За даними додаткової угоди від 10.01.2013 року до Інвестиційного договору (про інвестування у житлове будівництво) № 221/F від 16.11.2005 року, укладеної між ОСОБА_3 та ЗАТ «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» у зв»язку зі зміною загальної площі об»єкта інвестування та порядкового номера квартири, отриманих на підставі обмірів та технічних паспортів Київського бюро технічної інвентаризації, новозбудованому майну - квартирі, що розташована в об»єкті будівництва, присвоєно номер 443.
При передачі будинку АДРЕСА_1 в експлуатацію відбулась зміна номерів квартир, за якою номер квартири 36 змінено на номер 443, вказана обставина підтверджується матеріалами справи та визнається позивачем і представником третьої особи під час судового розгляду справи.
17.06.2013 року на підставі договору купівлі-продажу майнових прав № 2 укладеного між Приватним акціонерним товариством «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» (надалі продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Пост Преміум» ( надалі покупець) в порядку та на умовах, визначених цим договором, продавець продає, а покупець купує майнові права на об»єкти нерухомості, що знаходяться в адміністративно-житловому комплексі з підземним паркінгом в Дніпровському районі АДРЕСА_1.
29.11.2013 року на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Пост Преміум» ( надалі продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Альтус Істейт» в порядку та на умовах, визначених цим договором, продавець продає, а покупець приймає у власність квартиру АДРЕСА_1.
На підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири від 06.08.2014 року укладеного між «Альтус Істейт» та ОСОБА_1, позивач купує квартиру АДРЕСА_1.
За даними витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.08.2014 року квартира АДРЕСА_1 зареєстрована у встановленому законом порядку на праві приватної власності за позивачем ( а.. 34).
Згідно із ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.
3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Суд погоджується з доводами представника позивача, що при укладанні оспорюваного договору про відступлення права вимоги від 15.06.2007 року ОСОБА_4 не набула статусу кредитора, а тому не мала законних підстав на укладання даного договору.
Передання права вимоги, згідно із ч. 1 ст. 512 ЦК України, є одним із способів заміни кредитора в зобов'язанні. Причому така операція не може бути як самостійне зобов'язання, а лише як похідна операція з основного зобов'язання.
Зобов'язання - це правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст. 509 ЦКУ).
Таким чином, передання права вимоги полягає в тому, що кредитор поступається своїм правом вимагати виконання зобов'язання іншій особі - новому кредиторові. А новий кредитор відтепер має право вимагати від боржника виконання зобов'язання.
До нового кредитора переходять права первинного кредитора в обсязі і на умовах, які існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦКУ).
На момент укладання договору відступлення права вимоги ОСОБА_4, як інвестором не було сплачено інвестиційний внесок за договором інвестування №221/Р від 16.11.2005 року, тобто вона не набула права вимоги до ЗАТ (ПАТ) «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» та не набула статусу кредитора, а тому не могла відступити право вимоги, якого сама не набула.
Дії ОСОБА_3 були спрямовані на укладання нового договору інвестування, який вона юридично мала укладати з ПАТ «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс», а не з ОСОБА_4
Крім того, як було досліджено судом, внески в будівництво житла були здійснені ОСОБА_3 в червні та липні 2007 року. Відповідно до ст. 4 Закону України "Про інвестиційну діяльність" із змінами і доповненнями внесеними 16.05.2007 року інвестування та фінансування будівництва фізичними та юридичними особами може здійснюватися виключно через фонди фінансування будівництва (ФФБ), фонди операцій з нерухомістю (ФОН), інститути спільного інвестування (ІНС), а також шляхом випуску цільових облігацій.
Таким чином, починаючи з 14 січня 2006 року фінансування будівництва фізичними та юридичними особами могло здійснюватися виключно відповідно до Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю».
Згідно і з ч. 1 ст.215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент учинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1-3, 5 та 6 ст.203 цього кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Відповідно до ч. 3 ст.61 ЦК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Рішенням господарського суду Херсонської області від 22.12.2015р. у справі №923/1937/15, яке набрало законної сили, Інвестиційний договір №221/ F від 16.11.2005р., укладений між ОСОБА_4 та ЗАТ «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс», яке діяло як оператор спільної діяльності між ЗАТ «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» та Українською студією телевізійних фільмів «Укртелефільм» визнано недійсним.

Таким чином, договір про відступлення права вимоги № 221/F-B від 15 червня 2007 укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 передбачав відступлення вимоги ОСОБА_4, - ОСОБА_3 за Інвестиційним договором про інвестування у житлове будівництво №221/F від 16.11.2005 року, який за рішенням суду визнано недійсним.

Згідно із ч. 1,2 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню.

На підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати по оплаті судового збору підлягають відшкодуванню відповідачами на користь позивача пропорційно.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58-61, 88, 208, 209, 212-215, 218, 223-227, 294 ЦПК України, ст.ст.203, 215,512, ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 поданого в особі представника - ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Приватне акціонерне товариство « Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» про визнання договору про відступлення права вимоги недійсним - задовольнити.

Визнати недійсним договір про відступлення права вимоги № 221/F-B від 15 червня 2007 року укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за інвестиційним договором № 221/ F про інвестування у житлове будівництво від 16 листопада 2005 року, укладеного між ОСОБА_4 та Закритим Акціонерним товариством Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» та Українською студією телевізійних фільмів «Укртелефільм».

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 275,60 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 275,60 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва, шляхом подання апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя

Повний текст рішення виготовлено 11.07.2016 року.