Справа № 324/2560/15-ц
Провадження № 2/324/87/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2016 м.Пологи

Пологівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Омельчука В.Є.,

при секретарі Савченко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Пологівського районного суду Запорізької області, цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

16.12.2015 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому просить стягнути з відповідачей заборгованість у розмірі 87523,76 долар США, що за курсом 23,94 відповідно до службового розпорядження НБУ від 01.12.2015 року складає 2095318,90 гривень та судові витрати, посилаючись на те, що 24.03.2008 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір 14.14751 з участю поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, за умовами якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 30000,00 долар США на термін до 22.03.2013 року, а відповідач ОСОБА_1 зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Однак, ОСОБА_1 порушує вимоги кредитного договору, а саме не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просив на підставі ч.2 ст. 158 ЦПК України розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 позов не визнали і, давши пояснення по справі, просять в позові позивачу відмовити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позов не визнали; просять в позові відмовити так як сплив строк пред'явлення вимог до поручителів. Справу відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просять розглянути за їх відсутності.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача ОСОБА_1 його представника ОСОБА_4 та, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 24.03.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір 14.14751, за умовами якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 30000,00 долар США на термін до 22.03.2013 року, а відповідач ОСОБА_1 зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідно договору, погашення заборгованості повинно було здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати відповідач ОСОБА_1 повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інших витрат згідно кредитного договору.

Згідно договору у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, відповідач ОСОБА_1 повинен був сплачувати банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 30000,00 долар США.

Як вбачається зі змісту статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

В порушення умов кредитного договору відповідач ОСОБА_1 свої зобов'язання в повному обсязі не виконав. Позивач долучив до матеріалів справи розрахунок заборгованості за кредитом з якого слідує, що станом на 01.12.2015 року заборгованість становить 87523,76 долар США, яка складається з наступного: 24380,41 долар США - заборгованість за кредитом; 25449,34 долар США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 33516,27 долар США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до договору - 10,44 долар США фіксована частина та 4167,30 долар США.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов'язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

24.03.2008 року в забезпечення виконання зобов'язання за договором 14.14751 було укладено договір поруки між ПАТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_2 та ОСОБА_3, за умовами якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов'язків за кредитним договором у тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

05.11.2015 року відповідно до п. 5 договору поруки, позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов'язань за договором 14.14751, проте вона була залишена без задоволення.1'

Згідно з п. 6 договору поруки, поручитель зобов'язаний виконати зобов'язання, зазначені в письмовій, вимозі кредитора протягом п'яти календарних днів з моменту її отримання.

Разом з тим судом встановлено, що згідно пункту 1.3 кредитної угоди № 14.14751 від 24.03.2008 р. встановлено термін погашення кредиту згідно графіку, але не пізніше 22.03.2013 р.

У разі неповернення або неповного повернення кредиту та інших платежів за кредитною угодою до 22.03.2013 р., у Банка виникло право на пред'явлення вимоги до поручителів.

Частиною 4 статті 559 Цивільного кодексу України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

В укладених між банком та поручителями договорах поруки від 24.03.2008 р. не встановлено строку, після закінчення якого порука припиняється. Тому банк, у відповідності до ч.4 ст. 559 ЦК України мав право пред'явити вимоги до поручителів протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Строк виконання основного зобов'язання за кредитним договором закінчився 22.03.2013р. Банк протягом шести місяців від дня настання строку виконання боржником основного зобов'язання, забезпеченого порукою (тобто до 22.09.2013р.), вимоги до поручителів не пред'явив. Відповідно порука, передбачена договорами від 24.03.2013 р. припинилась з 23.09.2013 р.

Встановлений частиною 4 статті 559 ЦК України шестимісячний строк пред'явлення вимог до поручителя не є строком позовної давності, а є пресікальним строком, який поновленню не підлягає та не може бути збільшений за домовленістю сторін. Позов пред'явлено банком 16.12.2015р., тобто через два з половиною роки після закінчення передбаченого законом строку для пред'явлення вимог до поручителів.

У зв'язку з припиненням поруки, правові підстави для стягнення з поручителів боргів перед банком відсутні.

В 2010 році банк вже звертався з позовом до суду, в якому зазначав, що відповідач ОСОБА_1 неналежно виконував умови договору з повернення кредиту по кредитній угоді № 14.14751 від 24.03.2008 р., внаслідок чого станом на 05.05.2009 р. виникла заборгованість перед банком у розмірі 26890,35 доларів США, що в національній валюті складає 207055,73 грн., а саме заборгованість за тілом кредиту - 25363,09 доларів США, заборгованість за відсотками за користування кредитом - 206,16 доларів США, пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань - 9,69 доларів СІЛА, а також штрафи: фіксована частина у розмірі 32,47 доларів США, процентна складова у розмірі 1278,95 доларів США. Банк просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на майно, яке зазначено в договорах застави № 14.14751/3, № 14.14751/2 від 24.03.2008 р., договорі іпотеки №14.14737/1 від 24.03.2008 р. шляхом продажу конкретному покупцю з правом укладання договорів купівлі-продажу предметів застави, а також стягнути з відповідачів судові витрати.

Рішенням Пологівського районного суду по справі № 2-«п»-2/2010 р. від 13.12.2010 р. позов банку було задоволено. Передано в заклад «ПриватБанку» шляхом вилучення у ОСОБА_1 належне йому на праві власності заставлене майно згідно договорів застави № 14.14751/2, № 14.14751/3 від 24.03.2008 р.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 14.14751 від 24.03.2008 р. у розмірі 26890,35 доларів США, що за курсом складає 207055,70 грн. звернуто стягнення на майно, яке зазначене в договорах застави № 14.14751/2, № 14.14751/3 від 24.03.2008 року і належить ОСОБА_1 шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання ЗАТ КБ «ПриватБанком» договорів купівлі-продажу предметів застави від імені ОСОБА_1

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_5 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № 14.14737/1 від 24.03.2008р.) ЗАТ КБ «ПриватБанком» з укладенням від імені ОСОБА_5 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з наданням ЗАТ КБ «ПриватБанку» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Відповідач ОСОБА_5, відповідно до даного рішення, підлягав виселенню з квартири АДРЕСА_2 зі зняттям його з реєстрового обліку у відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Пологівського РВ УМВС України в Запорізькій області.

Зазначене рішення набрало законної сили 24 грудня 2010 року.

Звернувшись до суду із зазначеним позовом банк скористався своїм правом про зміну умов кредитної угоди, передбаченим пунктами 1.3, 2.2.3 кредитної угоди № 14.14751 від 24.03.2008 р.

Так, пунктом 1.3 кредитної угоди передбачено, що термін повернення кредиту й окремих частин - траншів кредиту, встановлюється договорами про видачу траншів кредиту, а також графіками погашення кредиту, відсотків і винагороди, що є невід'ємними додатками до договорів про видачу траншів, але не пізніше 22.03.2013 р. Зазначений термін може бути змінений згідно п.п. 2.3.3, 2.4.1 даної угоди.

Пунктом 2.3.3 кредитної угоди передбачено, що у разі порушення позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених умовами цієї угоди, банк на свій розсуд має право змінити умови даної угоди і договорів про видачу траншу - вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за даною угодою і договорами про видачу траншів у повному обсязі шляхом направлення повідомлення. При цьому, згідно ст. 212, 611, 651 Цивільного кодексу України, по зобов'язаннях, терміни виконання яких не наступили, терміни вважаються, що наступили згідно вказаної в повідомленні дати.

Таким чином, позивач, звернувшись з позовом про дострокове стягнення всієї суми тіла кредиту, відсотків, пені та штрафу станом на 05.05.2009 р., змінив умови договору щодо строків повернення кредиту, визначивши строк повернення кредиту, а відповідно і строк дії договору до 05.05.2009 р. А тому з цієї дати банк втратив право нараховувати проценти за користування кредитом, а тим паче право звернення з новим позовом про стягнення того ж самого боргу по кредиту.

Пунктом 6.1 кредитної угоди №14.14751 від 24.03.2008р. передбачено, що сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на дату щоденного нарахування. Але в розрахунку позову пеня нарахована в доларах США та переведена в гривню за курсом долара США не на день щоденного нарахування, а на день подання позову, що не відповідає умовам п.6.1 договору.

В зв'язку з тим, що при розгляді справи виникло ряд питань, на які позивач повинен був дати пояснення, судом було винесено рішення про обов'язкову участь позивача в розгляді даної справи. Крім того судом було направлено позивачеві клопотання про надання суду матеріалів кредитної справи, але представник позивача в судове засідання не з'явився і суду кредитну справу для вивчення позивачем не надано.

На підставі викладеного, кредитної угоди 14.14751 від 24.03.2008 року, керуючись ст. ст. 251, 252, 526, 259, 530, 610, 615, 629, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 11 209, 214-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в позові Публічному акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором 14.14751 від 24.03.2008 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Пологівський районний суд Запорізької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: