У х в а л а

іменем україни

15 вересня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ДьоміноїО.О., Ситнік О.М., Савченко В.О. розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 16 листопада 2015 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 24 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, мотивуючи вимоги тим, що між ПАТ КБ «Приватбанк»та ОСОБА_4 29 травня 2008 року було укладено кредитний договір № ZPNOGК, згідно якого ПАТ КБ «Приватбанк»зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 191 250 грн на термін до 29 травня 2028 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, передбачені кредитним договором. Позивач свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, надавши ОСОБА_4 кредит у розмірі, встановленому договором. Але відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв'язку з чим за кредитним договором утворилась заборгованість, яка станом на 23 вересня 2014року становить 1 049 495,77 грн та складається із: 163 366,61 грн - заборгованості за кредитом; 275 290,15 грн - заборгованості по процентам за користування кредитом; 44 406,72 грн -заборгованісті з комісії за користування кредитом, 516 2118,21 - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафів: 250 грн - штраф (фіксована частина), 49 964,08 грн - штраф (процентна складова).

З огляду на зазначене, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 1 049 495,77 грн за кредитним договором № ZPNOGК від 29 травня 2008 року та судові витрати у розмірі 3 654 грн.

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 16 листопада 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість по кредитному договору в розмірі 1 049 495,77 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 24 березня 2016 року рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 16 листопада 2015 року в частині розміру стягнутої заборгованості змінено та в частині штрафів скасовано, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк»заборгованість за кредитним договором № ZPNOGК від 29 травня 2008 року за тілом кредиту - 163 366,61 грн, за відсотками - 275 290,15 грн, по комісії - 44 406,72 грн, по пені - 480 000 грн, а всього - 963 063,48 грн.

В позовних вимогах щодо стягнення штрафів відмовлено.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишенобез змін.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями,

ОСОБА_4, звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, рішення апеляційного суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Враховуючи вимоги ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення у вигляді порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Згідно з пунктом 5.5 договору, термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів, за кредитнимдоговором встановлюється сторонами тривалістю 5 років.

У відповідності до п. 8.1.2 кредитного договору, у разі порушення термінів оплати, передбачених в п. 8.1 ( в т.ч. оплати заборгованості не в повному обсязі) на 120 календарних днів, сторони дійшли згоди вважати строком повернення кредиту ( залишку заборгованості по кредиту), відсотків, винагороди, пені - в останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині штрафів та змінюючи в частині розміру стягнутої заборгованості, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, обґрунтовано виходив із того, що розмір пені значно перевищує суму основної заборгованості. Також, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що за одне і те саме порушення не може бути застосовано подвійну цивільно-правову відповідальність. Крім того, відповідачем не враховано, що позивачем перервано строк позовної давності поданням до суду позову до нього про звернення стягнення на предмет іпотеки для погашення заборгованості за цим же кредитним договором.

Доводи, на які посилається заявник у своїй касаційній скарзі, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що апеляційним судом правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судове рішення ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 16 листопада 2015 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 24 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.О. Дьоміна
О.М. Ситнік В.О. Савченко