Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/185/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Баранський Д. М.
Доповідач Дуковський О. Л.
УХВАЛА

Іменем України

09.02.2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Дуковського О.Л.

суддів: Єгорової С.М., Письменного О.А.

за участю секретаря: Лазаренко-Шаповалової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 11 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Фермерського господарства «Катеринівське» про розірвання договору оренди землі, зобов'язання передати земельну ділянку, стягнення орендної плати за землю,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Фермерського господарства «Катеринівське» про розірвання договору оренди землі, зобов'язання передати земельну ділянки, стягнення орендної плати за землю.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 загальною площею 6,78 га, яка розташована на території Богданівської сільській раді Долинського району, Кіровоградської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акта на право приватної власності на землю виданого на підставі рішення сесії Богданівської сільської ради № 4 від 14 грудня 1999 року.

У лютому 2009 році між нею та Фермерським господарством «Катеринівське» був укладений договір оренди землі строком на 10 років, який зареєстрований у Державному підприємстві «Центр ДЗК» від 13 вересня 2010 року за № 80.

Вказала, що станом на серпень 2015 року земельна ділянка знаходиться в користуванні ФГ «Катеринівське» та з 2013 року не сплачується орендна плата за користування земельною ділянкою.

Посилалася на те, що згідно п.11 Договору орендна плата вноситься до 20 грудня поточного року.

Відповідно до п. 38 Договору - систематична несплата орендної плати (невиконання обов'язків за договором) є підставою для розірвання договору.

ОСОБА_2 зазначає, що неодноразово зверталася до ФГ «Катеринівське» з заявами про виплату орендної плати, однак орендну плату їй виплачено не було.

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області в задоволені позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов. Зазначає, що суд першої інстанції приймаючи рішення не повно з'ясував обставини, що мають істотне значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

Сторони в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.105;106).

Частиною 2 статті 305 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Від представника позивача - ОСОБА_3 та представника відповідача ФГ «Катеринівське» - Чепули І.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв'язку з хворобою, однак належних доказів про неможливість прибути в судове засідання до клопотань долучено не було.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши письмові докази по справі, перевіривши рішення суду у межах доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 згідно державного акта на право приватної власності на землю НОМЕР_1 є власником земельної ділянки, площею 6,78 га, яка розташована на території Богданівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області.

10 лютого 2009 року між ОСОБА_2 та ФГ «Катеринівське» був укладений договір оренди земельної ділянки строком на 10 років, який зареєстрований у Державному підприємстві «Центр ДЗК» від 13 вересня 2010 року за № 80.

Відповідно до п.п.9,10 Договору орендна плата вноситься орендарем до 20 грудня поточного року в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки землі, що становила з 2013 року - 3842,91 грн., 2014 року - 3842,91 грн., 2015 року - 4799,79 грн.

Згідно з розрахунку розміру орендної плати за Договором, наданого ФГ «Катеринівське», ОСОБА_2 у 2013 році отримала 3842,91 грн., у 2014 році 3842,91 грн., у 2015 році 4799,79 грн.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до видаткового касового ордеру від 07 серпня 2013 року, ОСОБА_2 отримала 1000 грн. авансу в рахунок орендної плати за 2013 рік. (а.с 55)

Крім того, згідно платіжного доручення № 1387 від 13 травня 2015 року ФГ «Катеринівське» перерахувало орендну плату за 2014 рік у розмірі 3266,47 грн. ( а.с. 53)

ФГ «Катеринівське» пропонувало позивачці надати документи, що підтверджували б оформлення спадкових прав на земельну ділянку, що належала ОСОБА_5 для подальшого вирішення питання щодо укладання договору оренди землі.

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, актами цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України визначено, що підстави недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, ч. 5-6 ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом.

Частиною 1 статті 6 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельного кодексу України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно ч. 1 ст.24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема своєчасного внесення орендної плати.

При вирішенні спору суд повинен встановити чи дійсно порушуються права орендодавця у зв'язку з відсутністю в договорі оренди умов, передбачених статтею 15 Закону України "Про оренду землі", визначити істотність цих умов, а також з'ясувати у чому саме полягає порушення їхніх законних прав.

Відповідно до ч.1 ст.32 вказаного Закону, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельного кодексу України та іншими законами України.

Відповідно до п. "д" ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що правових підстав для розірвання спірного договору оренди землі між сторонами по справі не має, у зв'язку з тим, що ФГ «Катеринівське» виконало зобов'язання щодо виплати орендної плати перед ОСОБА_2

Твердження позивачки про те, що вона отримує від господарства орендну плату саме за земельну ділянку, що належала ОСОБА_5 є помилковим і не підтверджено належними та допустимими доказами.

А тому, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що рішення суду ухвалене з порушенням норм права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, відповідно до ч. 1 ст.308 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. 304, ст. 307, ст. 312, ст. 313, ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 11 листопада 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя

Судді: