Справа № 409/1869/16-ц
Пров. № 2/409/1393/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2016 року смт.Білокуракине

Білокуракинський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді: Полєно В.С.,

при секретарі: Острогляд В.М.

розглянувши в попередньому судовому засіданні в залі суду смт.Білокуракине Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Білокуракинської обєднаної територіальної громади Білокуракинського району Луганської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Білокуракинської обєднаної територіальної громади Білокуракинського району Луганської області про визнання права власності на спадкове майно.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25.07.2007 року померла його мати - ОСОБА_2. Після її смерті позивач прийняв спадщину по закону як єдиний спадкоємець. Рішенням Білокуракинського районного суду від 28 липня 2011 року позивача було визнано власником спадкового майна - земельної ділянки за державним актом ЯГ №095046 ,що належала ОСОБА_2 ,яка прийняла спадщину від свого чоловіка ОСОБА_3. З довідки відділу Держгеокадастру у Білокуракинському районі Луганської області від 18.01.2016 року позивач дізнався,що ОСОБА_2 є також власником земельної ділянки за державним актом ЛГ №041454 розміром 1 га. У звязку зі змінами в законодавстві України та набуття чинності Закону України Про державний земельний кадастр державні акти на земельні ділянки не видаються . У звязку з цим позивач просить визнати за ним право власності на земельну ділянку розміром 1 га.,що на підставі Державного акту на землю серії ЛГ №041454 належала його матері - ОСОБА_2,померлій 25 липня 2007 року. Земельна ділянка знаходиться на території колишньої Куряівської сільської ради Білокуракинського району.

В судове засідання позивач не зявився. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі.

В судове засідання представник відповідача - Білокуракинської обєднаної територіальної громади Білокуракинського району Луганської області не зявився та надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги ОСОБА_1 визнав та просить їх задовольнити.

Дослідивши докази по справі кожний окремо і в їх сукупності , судом встановлено наступне.

25.07.2007 року померла мати позивача- Муравйова ОСОБА_4 (а.с.5,6).Після її смерті позивач прийняв спадщину по закону як єдиний спадкоємець(а.с.7).Рішенням Білокуракинського районного суду від 28 липня 2011 року позивача було визнано власником спадкового майна- земельної ділянки за державним актом ЯГ №095046 ,що належала ОСОБА_2 ,яка прийняла спадщину від свого чоловіка ОСОБА_3 (а.с.10-13). З довідки відділу Держгеокадастру у Білокуракинському районі Луганської області від 18.01.2016 року позивач дізнався,що ОСОБА_2 є також власником земельної ділянки за державним актом ЛГ №041454 розміром 1 га.(а.с.16) У звязку зі змінами в законодавстві України та набуття чинності Закону України Про державний земельний кадастр державні акти на земельні ділянки не видаються . Через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу позивач не зможе реалізувати право на державну реєстрацію переходу права власності на земельну ділянку на своє імя. Інших спадкоємців,які б прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 немає.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.5 цієї статті незалежно від часу прийняття спадщини вона належать спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на падкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, еприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно до ст.58 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформація щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає,що за таких підстав позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.1218, ст.1258, ст.1268 ЦК України, ст.ст.8,10,11, 58,60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Білокуракинської обєднаної територіальної громади Білокуракинського району Луганської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (іпн. НОМЕР_1) право власності на земельну ділянку площею 1 га. ріллі для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території колишньої Курячівської сільської ради Білокуракинського району Луганської області,відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛГ № 041454, яка належала ОСОБА_2, померлій 25 липня 2007 року.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Луганської області через Білокуракинський районний суд Луганської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Білокуракинського районного суду

Луганської області ОСОБА_5