Справа № 591/8286/15-ц
Провадження № 2/591/411/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2016 року

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Шелєхової Г.В.

секретаря Тищенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 до Луганського державного університету внутрішніх справ ім. Е.О. Дідоренко про стягнення заборгованості по заробітній платі,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач свої вимоги мотивує тим, що працював у відповідача, після звільнення з ним не проведено остаточний розрахунок по заробітній платі, а тому просить стягнути на свою користь заборгованість по заробітній платі та інших належних виплат та компенсацій у сумі 89 732, 32 грн.

Позивач в судове засідання не зявився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Від нього надійшла письмова заява про розгляд справи в його відсутність та підтримання позовних вимог в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково в частиністягнення на користь позивача належних при звільненні грошових коштів в сумі 15620,80 грн. (заробітної плати за липень 2014року 6532,40 (5367,60 грн. за основною посадою, 1164,80 грн. за сумісництвом), заробітної плати за серпень 2014 року 6532,40 грн. (5367,60 грн. за основною посадою, 1164,80 грн. за сумісництвом) та матеріальної допомоги на оздоровлення 2556,00 грн. довідка від 18.12.2015 №2276). В частині виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку не визнав, оскільки вважає, в що в даному випадку відсутня вина відповідача у невиплаті заробітної плати.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював у Луганському державному університеті внутрішніх справ імені ОСОБА_2 з 08.07.2007 р. де займав посади провідного наукового співробітника, старшого викладача кафедри, доцента кафедри. З 01.09.2013 р. по 31.08.2014 р. працював на посаді провідного наукового співробітника відділу організації наукової роботи та на посаді доцента (0,25 ставки за сумісництвом) кафедри філософії та історії загально університетських кафедр, що підтверджується довідкою від 13.02.2015 р. №205 ( а. с. 11-13).

31.08.2014 р. Наказом №198о/с від 29.08.2014 p., позивача звільнено з займаних посад за власним бажанням (по закінченні трудового договору) та видано трудову книжку, що підтверджується витягом з наказу (а. с. 14).

Згідно з Наказом МВС України від 6 жовтня 2014 року № 1025 «Про тимчасову передислокацію ЛДУВС ім. Е.О. Дідоренка» Луганський державний університет внутрішніх справ імені ОСОБА_2 було тимчасово передислоковано на базу Сумської філії Харківського Національного університету внутрішніх справ.

Розрахункова сума нарахованої заробітної плати ОСОБА_1 за липень 2014 року складає 6532, 40 грн. (5367, 60 грн. за основною посадою; 1164, 80 грн. за сумісництвом) та за серпень 2014 року 6532, 40 грн. (5367, 60 грн. за основною посадою; 1164, 80 грн. за сумісництвом), що підтверджується довідкою (а. с. 34).

Згідно наказу МОН України від 26.09.2005 року № 557 матеріальна допомога на оздоровлення виплачується при наданні щорічної відпустки в сумі не більше ніж один посадовий оклад на рік. Посадовий оклад ОСОБА_1 складає 2556, 00 грн., що підтверджується довідкою № 2276 (а. с. 34), тому саме в цьому розмірі і підлягає стягненню на користь позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Таким чином судом встановлено, що право позивача порушене, в звязку з чим на його користь необхідно стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 15 620, 80 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за весь час затримки в сумі 75 864, 60 грн., то вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Виходячи з аналізу даної норми права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Як зазначалось раніше, відповідачем дійсно не виплачено позивачу заробітну плату при звільнені, однак суд не вбачає у діях відповідача умисного ухилення від своїх обов»язків, невиплата заробітної плати при звільненні зумовлена обставинами непереборної сили, а саме проведенням антитерористичної операції та вимушеним переміщенням з окупованої території.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення визначає Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року №1669-VII.

Статтею 1 цього Закону № 1669 встановлено, що період проведення антитерористичної операції час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 1 квітня 2014 року N 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президент України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1669, дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення. Закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Оскільки Указ Президента України набрав чинності 14.04.2014 року, і Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України станом на час розгляду справі не прийнято, то з 14.04.2014 року по сьогоднішній день триває антитерористична операція.

Згідно з ч. 2 ст. 14 Закону України «Про боротьбу з тероризмом, у районі проведення антитерористичної операції» можуть вводитися тимчасове обмеження прав і свобод громадян.

Постановою Кабінету Міністрів України № 595 від 7 листопада 2014 року деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей встановлено, що міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, місцеві державні адміністрації зобов'язані забезпечити до 1 грудня 2014 року переміщення бюджетних установ, підприємств та організацій, що належать до сфери їх управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження (далі - тимчасово неконтрольована територія), в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі.

Цією ж постановою затверджений Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей (далі Тимчасовий порядок), пунктом 2 якого визначено, що у населених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, видатки з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування здійснюються лише після повернення згаданої території під контроль органів державної влади.

Пунктом 3 Тимчасового порядку встановлено, що заробітна плата працівникам установи за період, коли установа розміщувалась на тимчасово неконтрольованій території, а у подальшому територія була повернута під контроль органів державної влади, або установа переміщена в населений пункт на контрольовану територію, виплачується у повному обсязі за рахунок кошторису установи.

Відповідно до ч. 6 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 595 у разі переміщення установи з тимчасово неконтрольованої на контрольовану територію після набрання чинності цимПорядком видатки на забезпечення діяльності такої установи, у тому числі на оплату праці (грошове забезпечення), протягом місяця з дня переміщення здійснюються згідно із затвердженим кошторисом (планом використання бюджетних коштів.

Заробітна плата виплачується працівникам установи, яка переміщена на контрольовану територію, якщо установа продовжує функціонувати (здійснювати господарську, статутну діяльність) і працівники виконують свої функціональні обовязки.

Згідно ст. 1 Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» від 13 січня 2013 року № 85-VIII, метою цього Закону є встановлення додаткових гарантій щодо захисту житлових та майнових прав громадян, які проживають на територіях, де проводиться антитерористична операція, та громадян, які тимчасово переселені в інші населені пункти України з територій, на яких проводиться антитерористична операція. До 31 грудня 2015 року цим громадянам має бути погашена заборгованість із виплат заробітної плати, стипендій, пенсій, що утворилася внаслідок проведення антитерористичної операції.

Таким чином, законодавець встановив, що громадянам, які проживають на територіях, де проводиться антитерористична операція, а також громадянам, які тимчасово переселені, до 31 грудня 2015 року має бути погашена заборгованість із виплати заробітної плати, що утворилася внаслідок проведення антитерористичної операції.

Разом з тим, згідно ч.5 ст.51 Бюджетного Кодексу, розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та провадять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. Оскільки заробітна плата та інші виплати ОСОБА_1 за 2014 рік не включені в кошторис відповідача 2015 року, то вони можуть бути стягнуті тільки в судовому порядку. За таких обставин, у позивача відсутні будь-які правові підстави для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до вимог ст.. 117 КЗпП України., а тому його вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Окрім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1218 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 10-11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 115, 116 КЗпП України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Луганського державного університету внутрішніх справ імені ОСОБА_2 () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) заборгованість в сумі 15 620 грн. 80 коп. (заробітна плата за липень 2014 року 6 532, 40 грн. (5367, 60 грн. за основною посадою, 1164, 80 грн. за сумісництвом), заробітна плата за серпень 2014 року 6532, 40 грн. (5367, 60 грн. за основною посадою, 1164, 80 грн. за сумісництвом) та матеріальна допомога на оздоровлення 2556, 00 грн.

Стягнути з Луганського державного університету внутрішніх справ імені ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1218 грн. 00 коп.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити в звязку з їх необґрунтованістю.

Сторони можуть оскаржити рішення суду до апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми, шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення суду, а у разі відсутності особи у судовому засіданні з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г.В.Шелєхова