АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/954/16 Головуючий 1 інстанції -
Справа № 635/5084/15-ц Шинкарчук Я.А.
Категорія:сімейні Доповідач -Гальянова І.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого, судді: Гальянової І.Г.,

суддів:К Колтунової А.І.,

Костенко Т.М.,

за участю секретаря: Сватенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 30 листопада 2015 року за заявою ОСОБА_4 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 та за зустрічним позовом ОСОБА_4 про поділ майна подружжя,-

ВСТАНОВИЛА :

08.07.2015 року ОСОБА_5 звернувсь до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя.

ОСОБА_4 звернулась до суду з зустрічним позовом, в якому просила встановити факт проживання однією сім»єю чоловіка та жінки з березня 2010 року по 26.11.2011 року , визнати об»єктами спільної власності подружжя садовий будинок з надвірними будівлями та земельні ділянки, розташовані в содовому товаристві «Союз» № АДРЕСА_2, автомобіль марки FORD FUSION легковий комбі -В , номер кузова НОМЕР_1, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, боргові зобов»язання за договором займу, укладеного між нею та ОСОБА_6 від 26.08.2012 року та поділити вказане майно , залишивши у її власності квартиру АДРЕСА_1, стягнувши з ОСОБА_5 компенсацію вартості ? частки у спільному майні подружжя та ? частку боргових зобов»язань.

21 жовтня 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з заявою про забезпечення її позову шляхом накладення арешту на зазначений автомобіль, який зареєстровано за ОСОБА_5 та заборони будь-яким особам експлуатацію даного автомобілю та шляхом накладення арешту на кватиру АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_5.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21 жовтня 2015 року вказана заява позивача за зустрічним позовом задоволена частково. Суд заборонив відчуження зазначених вище автомобіля та квартири.

З0 листопада 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з заявою, в якій просить забезпечити її зустрічний позов, шляхом накладення арешту на зазначений вище автомобіль з постановленням його на штафмайданчик.

Як на підставу забезпечення позову таким шляхом, позивач за зустрічним позовом посилається на те, що ОСОБА_5 на теперішній час не користується вказаним автомобілем та фактично здійснив його відчуження ,надавши довіреність на третіх осіб та місцезнаходження автомобілю їй не відомо, а також на те, що зазначений автомобіль є джерелом підвищеної небезпеки та під час його використання відповідачем або іншими особами , можливе його ушкодження,що призведе до зниження його вартості , а також знищення його взагалі, що може зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 30 листопада 2015 року в задоволенні вказаної заяви позивачу за зустрічним позовом ОСОБА_4 було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати вказану ухвалу суду як незаконну та постановити нову ухвалу про задоволення її заяви про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує порушенням судом першої інстанції ст.. 152 ЦПК України та зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на зазначений автомобіль з постановленням його на штрафмайданчик, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_5, посилаючись на законність і обгрунтованість ухвали суду першої інстанції та безпідставність доводів апеляційної скарги, просить ухвалу суду від 30 листопада 2015 року залишити без змін, а апеляційну скаргу-без задоволення.

ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_7 в судове засідання суду апеляційної інстанції не з»явились, про причини неявки суд не повідомили.

При цьому, представник ОСОБА_4 - ОСОБА_7 02.01.2015 року отримала судову повістку про виклик в судове засідання 14.01.2015 року о 15 год. 45 хв., про що свідчить поштове повідомлення про вручення їй судової повістки ( а.с.174). Судова повістка , адресована ОСОБА_4 повернута поштою до суду за закінченням терміну її зберігання ( а.с.175-176).

Згідно ж до вимог ч. 5 ст. 76 ЦПК України, вручення судової повістки представникові особи, яка бере участь у справі, вважається врученням повістки і цій особі.

Вказані обставини справи та вимоги норм процесуального права свідчать про належне повідомлення позивача за зустрічним позовом та її представника про час та місце розгляду справи.

ОСОБА_5 в судове засідання суду апеляційної інстанції також не з»явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи,про що свідчить поштове повідомлення про вручення йому судової повістки ( а.с.173). Про причини неявки суд не повідомив.

Згідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

За таких обставин ,судова колегія вважає за необхідне розглянути справу за відсутності за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши виділений матеріал, доводи апеляційної скарги та заперечень на апеляційну скаргу, судова колегія приходить до висновку,що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи позивачу в задоволенні заяви про забезпечення її позову шляхом накладення арешту на зазначений вище автомобіль з постановленням його на штафмайданчик, суд першої інстанції ,з посиланням на вимоги ст. 151, 152 ЦПК України, виходив як з того, що зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 вже забезпечені судом , шляхом заборони відчуження зазначеного автомобіля, так і з того, що ОСОБА_8 не надано суду доказів, які б свідчили , що дії відповідача за зустрічним позовом направлені на знищення чи пошкодження автомобіля та доказів утримання ним зазначеного автомобіля в неналежному стані .

Вказаний висновок суду відповідає вимогам закону на наявним у справі доказам, яким суд першої інстанції дав належну оцінку.

Так, як свідчать матеріал , ухвалою суду від 21 жовтня 2015 року зустрічні позовні вимоги ОСОБА_8 забезпечені шляхом заборони відчуження предметів її позовних вимог, зазначених вище автомобіля та квартири ( а.с.142-144, 148 -150).

Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого

рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені.

Доказів, які б свідчили, що дії відповідача за зустрічним позовом направлені на знищення чи пошкодження вказаного автомобіля , утримання ним автомобіля в неналежному стані, ОСОБА_8 суду не надала.

Більш того, такий забезпечення зустрічного позову таким шляхом, буде порушувати встановлені ч.1 ст. 319 ЦПК України права відповідача за зустрічним позовом щодо володіння та користування зазначеним автомобілем, як його співвласника, тоді як відповідно доч.1 ст. 321 ЦК України таке право власності є непорушним.

Доводи, викладені представником позивача за зустрічним позовом в апеляційній скарзі, зазначених висновків суду не спростовують та не дають підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції від 30 листопада 2015 року.

За таких обставин судова колегія приходить до висновку про залишення зазначеної ухвали суду без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 312, ст.ст. 315, 317, 319. 324, 218 ЦПК України, судова колегія,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 30 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий, суддя: І.Г. Гальянова

Судді : А.І. Колтунова

Т.М. Костенко