Справа № 202/188/16-ц
Провадження №2/0202/761/2016
01 серпня 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
в складі : головуючого судді: Слюсар Л.П.
за участю секретаря: Фісун К.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Орган опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради, Василівська сільська рада Синельниківського району Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -
У січні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом доОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В ході розгляду справи Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2016 року в якості третьої особи було залучено Василівську сільську раду Синельниківського району Дніпропетровської області. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка в позовній заяві вказує, що вона перебувала в шлюбі з ОСОБА_2 з 17.07.1999 року по квітень 2007 року. В шлюбі народилася донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розірвання шлюбу залишилася проживати з нею.
Вказала, що відповідач вихованням дитини не займається, матеріально не забезпечує. Він взагалі не спілкується з дочкою, не опікується нею, не займається її вихованням та розвитком. Матеріальної допомоги також не здійснює. Йому не цікаво, чим займається дитина, як навчається, він не відвідує батьківські збори в школі; батько не цікавиться здібностями та досягненнями дочки. Вона ніколи не перешкоджала спілкуванню дитини з батьком. Коли у відповідача з'явилася друга дружина, він ще інколи спілкувався з ОСОБА_3, але з появою третьої дитини бачитися з донькою припинив, не відповідач на її дзвінки, а потім взагалі заблокував вхідні дзвінки. ОСОБА_3 спочатку плакала, не розуміла, чому батько так поводиться, намагалася налагодити з ним контакт, дуже нервувала. Вона, як могла, заспокоювала дитину, але у ОСОБА_3 на цьому ґрунті стався нервовий зрив, вони зверталися до лікарів, цілий рік знадобилося для того, щоб стабілізувати психологічний стан дитини. На даний час ОСОБА_3 за батьком не сумує, не тягнеться до нього, не виявляє бажання спілкуватися з батьком, навпаки відчуває розчарування, теплих дружніх відносин з батьком у дитини не склалося. Відповідач в порушення вимог чинного законодавства свідомо не виконує покладених на нього обов'язків по утриманню та вихованню дитини. Відповідач характеризується негативно: не має постійного місця роботи, не має власного житла, зловживає спиртними напоями та психотропними речовинами, після їх прийому поводиться неадекватно, з квітня 2010 року має статус обвинуваченого в насильницьких злочинах; з травня 2010 року з цієї причини звільнений з органів внутрішніх справу.
Вважає, що дії відповідача по відношенню до власної дитини є безвідповідальними. Відповідач ухиляється від виховання та фінансового утримання дитини, що є підставою для позбавлення батьківських прав. Просила суд: позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав відносно його малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; стягнути з відповідача на її користь на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1500 грн., щомісячно, починаючи з дня пред'явлення і до досягнення дитиною повноліття.
Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд позов задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з'явилася. Про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.
Представник третьої особи Органу опіки та піклування в судовому засіданні підтримав висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та просив позов задовольнити в частині стягнення аліментів.
Представник третьої особи Василівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області в судовому засіданні вказала, що надати висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав неможливо.
Позивач та його представник не заперечували щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Свідок ОСОБА_5, близька подруга позивачки з 2013 року, розповіла про те, що особисто з ОСОБА_2 не знайома. Бачаться з подругою 3-4 рази на тиждень. Знає, що позивачка розлучена із відповідачем. Вона була свідком телефонної розмови ОСОБА_3 з батьком, після якої він заблокував вхідні дзвінки від ОСОБА_3. Після розмови з батьком дівчинка була дуже збентежена. Бачила батька ОСОБА_3 біля автомобіля, який був припаркований біля торгівельного комплексу «Караван». Побачивши батька ОСОБА_3 побігла до нього, однак він викинувши цигарку, сів в машину і перед лицем дівчинки зачинив двері. Дівчинка була дуже засмучена.
Свідок ОСОБА_6, вчитель, класний керівник ОСОБА_3, розповіла про те, що вона є її класним керівником з 1 вересня 2014 року. Жодного разу вона не бачила батька дівчинки. Також він жодного разу їй не телефонував. Дівчинка погано реагувала на питання про батька, замикалася у собі, нервувала, а тому ніяких питань щодо батька їй вона не задавала. Свідок ОСОБА_7, мати позивачки, розповіла про те, що два роки тому її колишній зять прийшов до дівчинки, приніс всі її речі, кинувши їх і сказав дівчинці, що вона зрадник. Він погрожував своїм батькам і вони перестали спілкуватися з онукою. Після цього ОСОБА_3 проходила лікування. Була свідком випадку, коли відповідач йшов по магазину та ніс в рухах подарунок з магазину «Брокард», побачивши ОСОБА_3 він відвернувся від неї і пройшов повз. ОСОБА_3 плакала та говорила про те, що вона не потрібна своєму батьку.
Суд, вислухавши позивача, представника позивача, представника третьої особи, допитавши свідків, заслухавши думку дитини, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження Серії НОМЕР_3, виданого Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області 18 вересня 2002 року актовий запис №761, матір'ю малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, батьком дитини - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 11). Згідно до Свідоцтва про розірвання шлюбу Серії НОМЕР_4, виданого Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області 16 вересня 2009 року актовий запис № 353, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_9 розірвано (а.с. 12).
ОСОБА_9 20 лютого 2013 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_10, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, прізвище дружини після одруження ОСОБА_9 (а.с. 81).
Згідно з ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до принципу 2 Декларації прав дитини від 20 листопад 1959 року, дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, що дозволяли б їй розвиватися фізично, інтелектуально, духовно та у соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом та в умовах свободи та гідності.
Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради від 21.07.2016 року №225, затвердженого Рішенням виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради, про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, відносно дитини ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, Орган опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради вважає за недоцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, відносно дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
Відповідно ч. 6 ст. 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтований , суперечить інтересам дитини.
Згідно ст. ст. 7, 155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.
Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та поважати дитину.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 3 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в повному обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідоме нехтування ними своїх обов'язків.
Суд не може прийняти до уваги інформацію, надану сільським головою Василівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області та характеристику, надану на ОСОБА_11, оскільки жодна вони не містять даних про ставлення батька до малолітньої дитини ОСОБА_3, а містить інформацію про його батьків.
Суд критично відноситься до висновку Органу опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради, оскільки в судовому засіданні встановлено, що він винесений з урахуванням інтересів лише батька та суперечить інтересам дитини.
Так, будучи присутнім на засіданні комісії, ОСОБА_2 (без присутності дитини) пояснив, що увесь час, поки працював, опікувався дитиною, піклувався про її здоров'я, як-то разом із дочкою відпочивали на морі. Також зазначив, що цікавиться шкільним життям дитини, як-то приходив до школи, де навчається малолітня ОСОБА_3. На даний час через, незаконне на його думку, звільнення з правоохоронних органів він не має можливості матеріально допомагати, як він зазначив, аби утримувати її (матері) дитину, обіцяючи після поновлення на посаді добровільно сплачувати аліменти (згідно усної домовленості сторін), адже на даний час через порушену проти нього кримінальну справу не може ніде працевлаштуватись.
Однак ОСОБА_2 у підтвердження своїх заперечень не надав доказів того, що він піклувався про фізичний і духовний розвиток дитини, навчання, підготовку до самостійного життя, тоді як згідно наданої характеристики навчального закладу, де навчається ОСОБА_3 вбачається, що саме «мати сприяє інтелектуальному розвитку дитини, належним чином контролює навчання та захоплення ОСОБА_3, всі матеріальні витрати за це несе мати». Також, як зазначив класний керівник ОСОБА_6, допитаний як свідок в судовому засіданні, дитина охоче та яскраво розповідає про навчання в школі, друзів, свої захоплення, враження та спільний час проводження з мамою, але як мова заходить про батька - змінюється. Дитина «закривається», відчувається внутрішня «травма», страхи та напруження. Декілька разів у школі тремтіла та плакала після психологічного пресингу з боку батька та його погроз. Батько жодного разу не приходив до школи, не цікавився успіхами дитини у навчанні, не спілкувався з класним керівником.
Як вбачається із висновку психолога від 01.07.2016 року, контакт ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_2 вкрай небажаний та наносить шкоду її розвитку та вихованню. Дитина перебуває під наглядом спеціалістів, на фоні пережитих стресів у дитини з'явилася серцева аритмія, тахікардія, зміна тиску, порушення зору та менструального циклу.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 взагалі не цікавиться ані здоров'ям дитини, ані тим, чим харчується дитина, який одяг носить, навіть не знає, який розмір взуття у дитини. У приміщенні виконкому, коли побачив дитину, навіть з нею не привітався, не підійшов поспілкуватись, про що зазначала сама ОСОБА_3. Крім того дівчинка розповіла про те, що її батько влітку 2013 року побив за те, що вона помітила у нього пристрій для куріння марихуани та погрожував при ній матері та бабусі.
В матеріалах справи є наявні численні докази винної поведінки відповідача, які, безперечно, свідчать саме про безпідставне ухилення батька від виконання своїх обов'язків, про що в судовому засіданні підтвердили допитані свідкиОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6 так малолітня ОСОБА_3.
Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, відносно дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
Ухилення від виконання обов`язків по вихованню малолітньої дитини її батьком підтверджено в ході судового розгляду, тому позовні вимоги позивача в частині позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до малолітньої доньки законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно позбавлення батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Згідно ч. 2 ст. 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
В судовому засіданні встановлено, що відповідач офіційно не працює з 2010 року, не є приватним підприємцем, має нерегулярний заробіток, таким чином суд вважає, що справедливим та співмірним буде присудити стягувати щомісячно аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1500 грн., починаючи з 14 січня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття .
Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України із відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати по справі в розмірі 551 грн. 20 коп. та на користь держави судовий збір в розмірі 275 грн. 60 коп.
Керуючись: Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, ст.ст. 150, 164, 165, 166,180-184 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 3, 7, 11,15,30,60, 212-215,224-226 ЦПК України, суд, -
Позовні вимогиОСОБА_1 - задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, по відношенню до малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Стягувати щомісячно з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3, ІПН НОМЕР_2) на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1500 грн., починаючи з 14 січня 2016 року до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути зОСОБА_2на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.
Стягнути зОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 275 грн. 60 коп.
Рішення підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії .

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: Л.П. Слюсар