Справа № 308/3264/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

судді Микуляк П.П.

при секретарі Остич Л.В.

за участю позивача ОСОБА_1 та його представників ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7, треті особи без самостійних вимог на предмет спору управління державного земельного агентства в Ужгородському районі, приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_8, про визнання експертної грошової оцінки земельної ділянки необєктивною та неякісною, визнання недійсним (фіктивним) договору купівлі-продажу земельної ділянки,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з зазначеною позовною заявою про визнання експертної грошової оцінки земельної ділянки необєктивною та неякісною.

У процесі розгляду справи позивач подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої додатково просить: встановити факт наявності на території земельної ділянки за адресою м.Ужгород, вул.Козацька, 43/1, успадкованого ОСОБА_4 зареєстрованого будинку площею 40 кв.м. та незавершеного будівництва загальною площею близько 300 кв.м. до моменту укладення оспорюваного договору купівлі-продажу земельної ділянки; визнати недійним (фіктивним), укладений 18.12.2010 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 договору купівлі-продажу земельної ділянки за адресою м.Ужгород, вул.Козацька, 43/1, який посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_8

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 18 грудня 2010 року між його колишньою дружиною ОСОБА_9 та ОСОБА_7 був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки за адресою м.Ужгород, вул.Козацька, 43/1, який посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_8

У пункті 2.2 Договору зазначено, що згідно висновку експертів про ринкову вартість земельної ділянки, що міститься у Звіті про експертну грошову оцінку земельної ділянки, який видано фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 (ліцензія Державного агентства земельних ресурсів України серії АВ №332245 від 06.09.2007 року) ринкова вартість відчуженої земельної ділянки на дату оцінки становить 19481,40 грн.

Зазначена оцінка, на думку позивача, проведена з порушенням встановлених норм і правил, оскільки повинна була бути визначена з врахуванням як офіційно зареєстрованого житлового приміщення у вигляді вищезазначеного будинку та і з врахуванням нежитлового приміщення у вигляді швейного цеху, готовністю 100%, але незданого в експлуатацію, інженерно-технічних комунікацій, які існували на час проведення оцінки.

При проведенні оцінки ФОП ОСОБА_6 порушено вимоги Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оцінку діяльності в Україні», Закону України «Про оцінку земель», Методики експертної грошової оцінки земельних ділянок, затв. Постановою КМ України від 11.10.2002 року №1531 та інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до них.

Так, при проведенні експертної грошової оцінки земельної ділянки відповідно до розділу 9 Методики ФОП ОСОБА_6 був зобовязаний провести обстеження земельної ділянки і на підставі цього, визначити методичний підхід з врахуванням земельних поліпшень. Цього зроблено не було, у звязку з чим оцінка визначено невірно, що потягло за собою не зазначення в договору купівлі-продажу ні про будинок, де проживає продавець земельної ділянки, ні про нежитлове приміщення під літ. «Д», що значно знижує ціну земельної ділянки та спричинило недоплату коштів до бюджету у вигляді державного мита.

За правилами ст..20 Закону України «Про оцінку земель» за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт. Розробники звітів про проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок зобовязані безоплатно передати копії матеріалів у Державний фонд документації із землеустрою. Зазначені норми відповідачем дотримані не були, звіт про проведення експертної оцінки земельної ділянки за адресою м.Ужгород, вул..Козацька, 43/1, до фонду не передавав.

Експертний оцінювач всупереч п.59 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затв. Постановою КМ України №1440 від 10.09.2003 року, надав неправдиві відомості щодо терміну зберігання матеріалів по проведенню оцінки земельної ділянки, зокрема те, що термін висновку становить 1 рік, а в електронному вигляді інформація не збереглася.

В розумінні Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» експертна грошова оцінка земельної ділянки, якою визначено ринкову вартість земельної ділянки станом на 11.12.2010 року 19481,40 грн., є необєктивною та неякісною (недостовірною) оцінкою.

У висновку експерт визначив земельну ділянку за адресою м.Ужгород, вул..Козацька, 43/1, розміром 548 к.в.м, без врахування площі земельної ділянки під будинком, тобто продано земельну ділянку із будинком, де зараз мешкає його син та колишня дружина, що є абсурдним і суперечить чинному законодавству, зокрема Земельному кодексу України, де в статті 120 встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без її цільового призначення.

Тобто, не можна продати земельну ділянку без зареєстрованого будинку та інших споруд на цій земельній ділянці, які є нерозривно пов'язані з нею, що і відбулося із-за порушень, які допустив експерт оцінювач ФОП ОСОБА_6

Позивач ОСОБА_1 зазначає, що порушення відповідачем ОСОБА_6 Законів та підзаконних актів при проведенні експертної оцінки спричинили порушення його прав та інтересів, як особи, яка претендує на одну другу, як співвласник незавершеного будівництва нежитлового приміщення, 299 кв.м., незданого в експлуатацію, обєкту спільної сумісної власності подружжя та особи, яка його будувала під час перебування у шлюбі з ОСОБА_9

На підставі такої необєктивної та неякісної грошової оцінки земельної оцінки, 18.12.2010 року між двома сестрами ОСОБА_9 та ОСОБА_7 був укладений фіктивний договір купівлі-продажу земельної ділянки.

Вчиняючи договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0548 га за адресою вул. Козацька, 43/1 в м. Ужгороді Цап Л.М. та ОСОБА_7 мали на меті інші цілі, ніж відмова продавця від права власності на земельну ділянку, яке передбачає право користування, володіння та розпорядження земельною ділянкою, а покупця навпаки - набуття цих прав.

У пункті 1.3 Договору вказано цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. На вказаній земельній ділянці знаходиться успадкований продавцем будинок №43 кв.1, для обслуговування якого і надана дана земельна ділянка, згідно рішення IV сесії V скликання Ужгородської міської ради від 23.11.2006 року № 103. Власником даного будинку на даний час є продавець Данова (Цап), будинок не був проданий новому власнику земельної ділянки, і щоб обслуговувати, підходити до будинку та господарських приміщень продавець надалі користується земельною ділянкою.

Продавець ОСОБА_4 є фізичною особою-підприємцем, яка проводить господарську діяльність, зазначену у її Свідоцтві, як «Виробництво одягу із текстилю», за адресою знаходження її будинку та «формально» проданої земельної ділянки, тобто вул. Козацька, 43/1 в м. Ужгороді, що підтверджується інформацією з Ужгородського центру зайнятості, згідно якої наймодавець ОСОБА_9 всі роки після продажу земельної ділянки, для направлення найманих працівників - швей, вказувала адресу по вул. Козацька, 43/1 в м. Ужгороді. Всю оплату за електроенергію по вказаній адресі здійснює ОСОБА_4, а не ОСОБА_7 Договір про електропостачання будівлі швейного цеху за даними ДАБК станом на 2013 рік є діючим.

Сама ОСОБА_7 зареєстрована на ІНФОРМАЦІЯ_1, а фактично проживає разом зі своєю дитиною по місцю проживання свого чоловіка ОСОБА_10 за адресою АДРЕСА_1, що в свою чергу підтверджує факт, що земельна ділянка належить фактично її сестрі ОСОБА_4, а покупець ОСОБА_7 нічого не робить, не будує і не користується земельною ділянкою. Ніяких дій щодо передачі земельної ділянки ні до укладення договору купівлі-продажу, ні після цього сестрами не вчинялось.

Укладаючи фіктивний договір, на думку ОСОБА_1, у сторін не було наміру створення правових наслідків, що зумовлювались правочином. Метою його укладення було позбавлення його права на майно, а саме нежитлової будівлі швейного цеху, готовністю 100%, яка побудована за час перебування у шлюбі з ОСОБА_9 і є об'єктом спільної сумісної власності подружжя.

Для правильного та всебічного розгляду справ позивач вважає за необхідне встановити факт наявності на території земельної ділянки за адресою м.Ужгород, вул.Козацька, 43/1, успадкованого ОСОБА_4 зареєстрованого будинку площею 40 кв.м. та обєкту незавершеного будівництва загальною площею близько 300 кв.м. до моменту укладення оспорюваного договору купівлі-продажу земельної ділянки.

Оскільки про інформацію щодо експертної грошової оцінки земельної ділянки (відсутність звіту, про неправомірні дії відповідача, які не відповідають нормам чинного законодавства), він ОСОБА_1 дізнався лише під час розгляду цивільної справи №308/7864/13-ц за його позовом до ОСОБА_9, ОСОБА_7, третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Ужгородського МНО ОСОБА_8, ПП ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним та визнання недійсним висновку експерта про ринкову вартість земельної ділянки, рішення по якій прийнято 15.09.2014 року, позивач просить поновити йому строк для звернення до суду, оскільки такий ним пропущено з поважних причин.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представники ОСОБА_2, ОСОБА_3 позовні вимоги згідно заяви про збільшення позовних вимог підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідачки ОСОБА_4 ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог та пояснила, що її довірителька на момент укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки була її одноосібним власником. Незважаючи на те, що право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку набула під час шлюбу з ОСОБА_1, ця земельна ділянка у відповідності до положень ст.ст.81, 116 ЗК України є її особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя. ОСОБА_9, як власник, мала право укладати договорі купівлі-продажу цієї земельної ділянки.

Вимога ОСОБА_1 про визнання недійсним (фіктивним) укладеного 18.12.2010 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 договору купівлі-продажу земельної ділянки, який посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_8 була предметом розгляду судової справи №308/7864/13-ц Ужгородського міськрайонного суду, а тому представник вважає, що провадження по справі в цій частині на підставі п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України слід закрити.

Підлягає закриттю, на думку представника ОСОБА_5, на підставі п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України і провадження по справі в частині заявленої ОСОБА_1 вимоги про встановлення факт наявності на території земельної ділянки за адресою м.Ужгород, вул.Козацька, 43/1, успадкованого ОСОБА_4 зареєстрованого будинку площею 40 кв.м. та обєкту незавершеного будівництва загальною площею близько 300 кв.м. до моменту укладення оспорюваного договору купівлі-продажу земельної ділянки, оскільки встановлення факту не розглядається в порядку позовного провадження.

Вимогу позивача про визнання експертної грошової оцінки земельної ділянки, що міститься у Звіті про експертну грошову оцінку земельної ділянки, який видано ФОП ОСОБА_6 необєктивною та неякісною представник вважає безпідставною та необґрунтованою, а наведені ним доводи надуманими. Обраний ОСОБА_1 спосіб захисту права «визнання експертної грошової оцінки (яка згідно ст.5 Закону «Про оцінку землі» є результатом, процесом визначення вартості земельної ділянки) необєктивною та неякісною, на її думку неможливий, оскільки не передбачений ні ст.16 ЦКУ, ні жодним іншим спеціальним Законом, нормою матеріального або процесуального права.

Відповідач ФОП ОСОБА_6 в судове засідання не зявився, але надав суду письмове клопотання та пояснення, згідно яких просить розглядати без його участі та прийняти до уваги, що оцінка земельної ділянки ним була проведена методом зіставляння цін продажу подібних земельних ділянок (порівняльний метод), який визначає імовірну вартість земельної ділянки, за яку могла би бути продана земельна ділянка на ринку землі на дату оцінки. Методика, яка приведене позивачем у позовній заяві використовується суто для продажу земель державної та комунальної власності несільськогосподарського призначення, що намічені для продажу викупу на первинному ринку земель, що здійснюють сільські, селищні, міські ради та рай адміністрації, і в ніякому разі не може застосовується для продажу земель у приватному секторі.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору управління державного земельного агентства в Ужгородському районі та приватний нотаріус Ужгородського МНО ОСОБА_8 в судове засідання не зявились, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд приходить до наступних висновків:

В судовому засіданні встановлено, що в період з 12 серпня 1999 року по 21 березня 2013 року ОСОБА_1 та Цап (змінила прізвище на Данова) Л.М. перебували у зареєстрованому шлюбі.

20 березня 2007 року ОСОБА_9 на підставі рішення Ужгородської міської ради від 23 листопада 2006 р. № 103 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЗК № 052293 площею 0,0548 га, що розташована у м. Ужгороді, вул. Козацька, 43/1, зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №-256. Цільове призначення використання земельної ділянки - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)

Згідно розяснень, що містяться в роз'яснив п.18-2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» в редакції від 19 березня 2010 р., відповідно до положень статей 81, 116 ЗК зокрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду.

Тобто, спірна земельна ділянка за адресою м. Ужгород, вул. Козацька, 43/1, була набута ОСОБА_9 у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації і є її особистою приватною власністю, що визнає і сам позивач.

Відповідно до вимог ст.ст.317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону..

18 грудня 2010 року ОСОБА_9 на підставі укладеного з ОСОБА_7 договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрованого в реєстрі за №189, передала у власність ОСОБА_7 належну їй на праві приватної власності земельну ділянку площею 0,0548 га за адресою м.Ужгород, вул.Козацька, 43/1, кадастровий номер :59:001:0035.

Позивач вважає, що вказаний правочин не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, тому є фіктивним та підставі ст.234 ЦК України такий договір є недійсним.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Статтею 234 ЦК України визначено, що фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.24 постанови від 06.11.2009 року №9 для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

З досліджених судом матеріалів справи слідує, що за умовами оспорюваного правочину передача земельної ділянки продавцем покупцю була здійснена до підписання самого договору, право власності було зареєстроване за останньою у встановленому законом порядку. Продавець ОСОБА_9 отримала грошові кошти за нерухоме майно в повному обсязі, сторони договору претензій один до одного не мають, тобто покупець виконала умови договору щодо сплати ціни земельної ділянки, а продавець своїм підписом у договорі підтвердив проведення із сторони покупця повного розрахунку за продане майно.

Факт проживання ОСОБА_4 у житловому будинку, який знаходиться на земельній ділянці, що є предметом договору, а також розміщення на ній нежитлового приміщення, що використовується відповідачкою для здійснення своєї підприємницької діяльності, не може свідчити про відсутність у сторін правочину наміру створення правових наслідків.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що оспорюваний договір був виконаний, майно та майнові права на нього було передано, а тому не може бути кваліфікований як фіктивний.

Суд вважає, що обставини, на які посилається позивач, не свідчать про те, що договір купівлі-продажу земельної ділянки був фіктивним та укладався без наміру створити правові наслідки. Позивачем не доведено, що діям обох сторін властива ознака фіктивності.

Статтями 10, 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивач та його представники всупереч зазначеної норми не надали суду належних та допустимих доказів того, що укладений між сторонами договір купівлі-продажу земельної ділянки є фіктивним.

Звертаючись до суду з вимогою про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки позивач зазначає, що вказаним правочином порушено його права, як власника розташованого за земельній ділянці нерухомого майна нежитлової будівлі швейного цеху, готовністю 100%, яка побудована за час перебування у шлюбі з ОСОБА_9 і є об'єктом спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно розяснень, що містяться в п.11 постанови Пленуму Верховного Суду від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Як встановлено в судовому засіданні, предметом оспорюваного договору купівлі-продажу, є земельна ділянка, що належала продавцю ОСОБА_9 на праві особистої приватної власності, а не вказана позивачем будівля.

Позивач не довів, що цим договором порушені його права, оскільки він не був власником зазначеної земельної ділянки чи стороною договору купівлі-продажу, а питання щодо будівлі в межах даної цивільної справи не розглядається.

Розглядаючи питання щодо заявленої позивачем ще однієї підстави визнання недійсним (фіктивним) правочину необєктивна та недостовірна експертна грошова оцінка земельної ділянки, виконана ФОП ОСОБА_6 суд приймає до уваги наступне

Правове регулювання оцінки земель здійснюється відповідно до Конституції України, Земельного кодексу України, Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Закону України «про оцінку земель», законів України, інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до них.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оцінку земель» експертна грошова оцінка земельних ділянок - це результат визначення вартості земельної ділянки та пов'язаних з нею прав оцінювачем (експертом з питань оцінки земельної ділянки) із застосуванням сукупності підходів, методів та оціночних процедур, що забезпечують збір та аналіз даних, проведення розрахунків і оформлення результатів у вигляді звіту.

Частинами 6 та 7 статті 5 цього Закону визначено, що експертна грошова оцінка земельних ділянок та прав на них проводиться з метою визначення вартості об'єкта оцінки. Експертна грошова оцінка земельних ділянок використовується при здійсненні цивільно-правових угод щодо земельних ділянок та прав на них, крім випадків, визначених цим Законом, а також іншими законами.

Згідно п.2 розділу 1 Методики експертної грошової оцінки земельних ділянок, затвердженої постановою КМ України від 11.10.2002 року №1531, об'єктами експертної грошової оцінки є земельні ділянки або їх частини з певним місцем розташування та визначеними щодо них правами. При цьому земельна ділянка (її частина) розглядається як вільна від поліпшень та придатна для найбільш ефективного використання.

Пунктом 6 розділу 6 Методики передбачено, що експертна грошова оцінка земельної ділянки здійснюється на основі таких методичних підходів: капіталізація чистого операційного або рентного доходу (пряма і непряма); зіставлення цін продажу подібних земельних ділянок; урахування витрат на земельні поліпшення. При проведенні експертної грошової оцінки земельної ділянки використовується методичний підхід, який забезпечується найбільш повною інформацією про об'єкт оцінки. За методичним підходом, що базується на зіставленні цін продажу подібних земельних ділянок, вартість земельної ділянки визначається на рівні цін, які склалися на ринку.

З письмових пояснень ФОП ОСОБА_6 наданих суду слідує, що проведення грошової оцінки земельної ділянки за адресою м.Ужгород, вул.Козацька, 43/1, ним здійснювалось методом зіставляння цін продажу подібних земельних ділянок, який визначає імовірну вартість земельної ділянки, за яку могла би бути продана земельна ділянка на ринку землі на дату оцінки, що не суперечить вимога Методики експертної грошової оцінки земельних ділянок.

Доводи позивача щодо необєктивності та недостовірності експертної грошової оцінки земельної ділянки виконаної експертом ОСОБА_6 по визначенню ринкової вартості земельної ділянки належної на праві власності ОСОБА_4 є необґрунтованими, а наведені у позові підстави стосуються Методики оцінки земель, яка застосовується виключно при продажі земель державної та комунальної власності несільськогосподарського призначення, що намічені для продажу викупу на первинному ринку земель, що здійснюють сільські, селищні, міські ради та рай адміністрації і не застосовується для продажу земель у приватному секторі.

В судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи позивача, що експертна грошова оцінка земельної ділянки призвела до порушення, оспорення або невизнання його цивільних прав чи інтересів. ОСОБА_11 не був власником (співвласником) земельної ділянки та стороною договору купівлі-продажу, відчуження земельної ділянки за ціною визначеною ФОП ОСОБА_6 на права та інтереси не впливають.

Згідно з п.3 ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору, а відповідно до п.1 ст.632 вказаного Кодексу ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Сторони є вільними при укладанні договору, а експертна грошова оцінка використовується для встановлення ймовірної, вірогідної, стартової, ринкової ціни продажу земельної ділянки, фактична сума грошей, яка сплачується за перехід прав на земельну ділянку від продавця до покупця, може бути більшою, ніж вартість земельної ділянки визначена експертом або дорівнювати їй.

Сторони оспорюваного договору купівлі-продажу ОСОБА_9 та ОСОБА_7 погодились з ринкової вартістю земельної ділянки, яка була визначена у результаті проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки.

Невизнання цієї оцінки позивачем не може бути підставою для визнання договору недійсним (фіктивним).

Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів визначені в частині 2 даної статті. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Обраний позивачем спосіб захисту права «визнання експертної грошової оцінки, яка згідно ст.5 Закону України «Про оцінку землі» є результатом, процесом визначення вартості земельної ділянки, - необєктивною та неякісною неможливий, оскільки не передбачений ні ст.16 ЦК України, ні жодним іншим спеціальним Законом, нормою матеріального або процесуального права.

Аналізуючи в сукупності всі зібрані та досліджені докази, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення уточнених вимог ОСОБА_1 про визнання необєктивною та неякісною експертної грошової оцінки земельної ділянки, що міститься у Звіті про експертну грошову оцінку земельної ділянки, який видано фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 (ліцензія Державного агентства земельних ресурсів України серії АВ №332245 від 06.09.2007 року), визнання недійсним (фіктивним) договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0548 га за адресою м.Ужгород, вул.Козацька, 43/1, укладеного 18.12.2010 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_7, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрованого в реєстрі за №189 не має.

Суд вважає, що наведені позивачем ОСОБА_1 у заяві про збільшення позовних вимог підстави для визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18.12.2010 року недійсним (фіктивним) не були предметом розгляду цивільної справи №308/7864/13-ц, а тому підстав для закриття провадження по справі в цій частині на підставі п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України не має.

Питання щодо заявлених позивачем вимог про встановлення факту наявності на території земельної ділянки за адресою м.Ужгород, вул.Козацька, 43/1, успадкованого ОСОБА_4 зареєстрованого будинку площею 40 кв.м. та незавершеного будівництва загальною площею близько 300 кв.м. до моменту укладення оспорюваного договору купівлі-продажу земельної ділянки, - суд вирішує окремим процесуальним документом.

Вимоги позивача про стягнення на його користь судових витрат, в т.ч. витрат на правову допомогу та витрат, що повязані з явкою до суду, до задоволення не підлягають, оскільки як слідує з положень ст.88 ЦПК України на користь позивача стягуються понесені ним і документально підтверджені витрати лише при задоволенні його вимог (частини вимог).

Суд вважає за можливе поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду, визначений ст.257 ЦПК України, як такий, що пропущений позивачем з поважних причин.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 14, 60, 88, 208, 209, 212, -215, 218, 294 ЦПК України, суд ,-

Р І Ш И В :

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду.

В задоволенні уточненої (збільшеної) позовної заяви ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7, треті особи без самостійних вимог на предмет спору управління державного земельного агентства в Ужгородському районі, приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_8, про визнання недійсним висновку експерта про ринкову вартість земельної ділянки, що міститься у Звіті про експертну грошову оцінку земельної ділянки, який видано фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 (ліцензія Державного агентства земельних ресурсів України серії АВ №332245 від 06.09.2007 року), визнання недійсним (фіктивним) договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0548 га за адресою м.Ужгород, вул.Козацька, 43/1, укладеного 18.12.2010 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_7, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрованого в реєстрі за №189, стягнення судових витрат, в т.ч. витрат на правову допомогу та витрат, що повязані з явкою до суду, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Микуляк П.П.