Справа № 758/9445/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н. М. ,

при секретарі Калашніковій Л.Д.,

за участю позивача представника позивача ОСОБА_1 , представників відповідача Сидорової І.М. та Приходька Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Комунального підприємства «Київпастранс» (далі КП «Київпастранс») про стягнення суми, -

В С Т А Н О В И В :

В липні 2016 р. позивач звернувся до суду з позовом до КП «Київпастранс» про стягнення суму боргу в загальному розмірі 25 020,7 грн., мотивуючи тим, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 22.01.2015 року, що набрало законної сили 09.04.2015року, стягнуто з КП «Київпастранс» на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 66 689,73 грн. та моральну шкоду в розмірі 1 000,0 грн., а також 800,0 грн. вартості оцінки, 48,84 грн. вартості телеграми повідомлення про проведення оцінки, 675,38 грн. судових витрат за вимогами майнового характеру та 243,60 грн. судового збору за немайновими вимогами, а всього - 69 45755 грн. Постановами від 22.01.2015 року та 03.06.2015 року ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження по справі № 758/8358/14-ц. Позивачу в різні періоди надходили різні суми заборгованості, а саме 15.02.2016 року ВДВС Подільського РУЮ в м.Києві на рахунок позивача перераховані кошти в сумі 10 485,88 грн., 22.03.2016 року - в сумі 3 6815,0 грн., 09.03.2016 року - в сумі 9 950,0 грн., 15.03.2016 року - в сумі 9 950,0 грн. Оскільки зобов'язання відповідача за рішенням суду від 22.12.2014 року було припинено тільки 15.02.2016 року, позивач вважає, що в цьому випадку діють положення, передбачені ст. 625 ЦК Ураїни. Враховуючи, що позивачу надійшли кошти за матеріальну та моральну шкоду, однак не було сплачено 3% річних та індекс інфляції, у зв'язку з чим, позивач просить суд стягнути з КП «Київпастранс» інфляційні втрати у розмірі 23 062,78 грн. та суму 3% річних у розмірі 1 957,92 грн., а всього - 25 020,7 грн.

В судовому засіданні позивач підтримав позов в повному обсязі, просив стягнути інфляційні втрати за період з 10.03.2015 р. по 15.02.2016 р. в розмірі 23 062,78 грн., 3% річних за період з 10.03.2015 р. по 15.02.2016 р. в розмірі 1957,92 грн., а всього - 25 020,7 грн. Надав пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам. Додав, що позивач 0306.2015 р. у встановленому законом порядку звернув виконавчий лист на стягнення суми за рішенням суду до виконання, яке в повному обсязі було виконане лише 15.03.2016 р. Вказав, що відповідач, не виконуючи судове рішення, прострочив виконання грошового зобов'язання, а тому повинен сплатити інфляційні збитки та 3% річних. Наполягає, що на вказані правовідносини позивачата відповідача розповсюджуються вимоги ст.625 ЦК України.

Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали та просили відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що на правовідносин сторін у справі вимоги ст.625 ЦК України не розповсюджуються. Представник відповідача Прихолько Д.О. подав письмові заперечення, які обґрунтовані тим, що за розрахунком позивача нарахування індексу інфляції та 3% річних здійснюється ним на суму 23 062,78 грн., що випливає з рішення Подільського районного суду м. Києва у справі №758/8358/14-ц, яка підлягає стягненню з боржника та складається з відшкодування заподіяної матеріальної шкоди у розмірі - 66 689, 73 грн., вартості оцінки - 800 грн., вартості телеграми повідомлення про проведення оцінки - 48, 84 грн., моральної шкоди - 1000 грн., судового збору за вимогами майнового характеру - 675, 38 та за немайновими вимогами - 243, 60 грн.. Крім того, зазначив, що відшкодування шкоди - це відповідальність, а не боргове (грошове) зобов'язання, та на шкоду не повинні нараховуватися проценти за користуванням чужими коштами.

Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до таких висновків.

Як встановлено судом, рішенням Подільського районного суду м. Києва від 22.01.2015 року позов ОСОБА_4 до КП «Київпастранс» про відшкодування матеріальної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, задоволено частково: стягнуто з КП «Київпастранс» на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 66 689,73 грн. та моральну шкоду в розмірі 1000,0 грн., а також 800,0 грн. вартості оцінки, 48,84 грн. вартості телеграми повідомлення про проведення оцінки, 675,38 грн. судових витрат за вимогами майнового характеру та 243,60 грн. судового збору за немайновими вимогами, а всього 69 45755 грн.

Дане рішення набрало законної сили 09.04.2015 року та 03.05.2015 року Подільським районним судом м. Києва видано виконавчі листи на стягнення зазначених сум.

ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження з примусового виконання стягнення з ПАТ "Київпастранс" на користь ОСОБА_4 боргу в розмірі 69 457,55 грн.

На виконання вищевказаного судового рішення на рахунок позивача надходили кошти, рішення виконано в повному обсязі, що не заперечувалось сторонами.

Доводи позивача, що КП «Київпастранс» має сплатити інфляційні втрати у розмірі 23 062,78 грн. та суму 3% річних у розмірі 1 957,92 грн. в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження, виходячи з такого.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією продовжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

За правилами ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а правилами ч.1 ст. 22 цього Кодексу встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Стаття 625 ЦК України, якою позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, розміщена в розділі «Загальні положення про зобов'язання» книги 5 цього Кодексу і визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання та поширює свою дію на всі види зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні правовідносини з виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань.

Частиною другою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При розгляді справ про передбачену статтею 625 ЦК України відповідальність за порушення грошового зобов'язання слід з'ясувати: чи існує зобов'язання між сторонами, чи це зобов'язання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобов'язання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті.

Передбачена статтею 625 ЦК України норма не застосовується до трудових правовідносин (заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва), сімейних та інших правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством.

Правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження».

Таким чином, оскільки спірні правовідносини між сторонами у справі виникли у зв'язку з виконанням судового рішення, то до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України).

Така правова позиція закріплена в постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 р. (справа № 6-2759цс15).

На основі з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не засновані на законі, а відтак суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст.11, 13, 15, 625 ЦК України, ст.ст.3, 10, 11, 27 - 30, 57-60, 61, 88, 208-209, 213 - 215, 294 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_4 до комунального підприємства «Київпастранс» про стягнення суми - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. М. Ларіонова