Провадження номер 2/741/401/16
Єдиний унікальний номер 741/921/16
РІШЕННЯ

іменем України

14 вересня 2016 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Дикого В.М.,

з участю секретаря с/з Герасимчук Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк» подало до Носівського районного суду Чернігівської області позовну заяву про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором у розмірі 4015,35 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 21 серпня 2013 року між ПАТ «Державний ощадний банк» та ОСОБА_5 було укладено договір про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки. Згідно з договором банк встановив клієнту ліміт у сумі 4000 грн. Процентна ставка фіксована - 24% річних зі сплатою щомісячно. Процентна ставка за Несанкціонованим овердрафтом - 35% річних. Також договором передбачено, що банк має право вимагати від клієнта відшкодування всіх виплат, у тому числі процентів, пені та сплати заборгованості. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі. Однак, ОСОБА_5, порушивши умови договору, ухилялася від своєчасного виконання договірних зобов'язань, у результаті чого утворилася прострочена заборгованість у розмірі 3997,56 грн., прострочені відсотки за кредитом 11,79 грн., несплачена комісія 6 грн. Станом на 23.06.2016 р. заборгованість становила 4015,35 грн. Банку стало відомо, що ІНФОРМАЦІЯ_2 р. ОСОБА_5 померла. 05.11.2015 р. банком було направлено претензію до державного нотаріуса Носівського районного нотаріального округу про грошові вимоги до спадкоємців померлої. 29.12.2015 р. ця вимога отримана, зареєстрована в нотаріальній конторі та долучена до спадкової справи до майна померлої ОСОБА_5 29.12.2015 р. Носівською районною ДНК було надіслано повідомлення чоловіку померлої ОСОБА_2, який прийняв спадщину, про пред'явлення кредитором грошовим вимог до спадкоємців, які прийняли спадщину. Окрім нього, у матеріалах спадкової справи наявні відомості про інших спадкоємців, які фактично прийняли спадщину. Ними є дочка та син померлої ОСОБА_4 та ОСОБА_3. Після направлення повідомлення про пред'явлення вимог кредитора спадкоємці добровільно не задовольнили вимоги кредитора, тому позивач і звернувся до суду із позовом та просив стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 4015,35 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378 грн.

13 липня 2016 року позивач направив до суду заяву про збільшення позовних вимог, у якій указав, що з огляду на помилку, допущену під час здійснення розрахунку заборгованості, яка була зроблена у зв'язку з помилковим сторнуванням коштів, що були надмірно списані після смерті ОСОБА_5 з її карткового рахунку, просив стягнути з відповідачів заборгованість у розмірі 4267,45 грн.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, але направив до суду заяву, у якій указав, що підтримує у повному обсязі позовні вимоги з урахуванням збільшених позовних вимог, просив суд розглянути справу без представника банку.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні не визнала позовні вимоги та пояснила, що вона не подавала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_5 Хоча позивач і зареєстрована за тією ж адресою, що й померла мати, але фактично вже тривалий час там не проживає. Вона мешкає без реєстрації в м. Ніжин Чернігівської області в орендованому житлі.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судові засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши представлені докази, вивчивши матеріали цивільної справи, суд робить нижченаведений висновок.

У судовому засіданні встановлено, що 21 серпня 2013 року, між ПАТ «Державний ощадний банк» та ОСОБА_5 було укладено договір №556169 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки (далі - договір) (а. с. 5-7).

Відповідно до п. 1.1. договору банком було відкрито поточний рахунок НОМЕР_1 на умовах тарифного пакету «Зарплатний», тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті банку та на інформаційних стендах. Банк надав клієнту платіжну картку та ПІН-конверт до неї та зобов'язався приймати та зараховувати на рахунок грошові кошти, які надходять клієнту, та забезпечувати проведення розрахунків за операціями, в т. ч. здійсненими з використанням платіжної картки, в межах витраченого ліміту.

13 лютого 2014 року між позивачем та ОСОБА_5 було укладено додатковий договір №1 до договору №556169 (далі - додатковий договір) (а. с. 8).

Згідно з п. 1.1.4 договору у редакції додаткового договору банк встановив клієнту ліміт у сумі 4000 грн. Процентна ставка фіксована - 24% річних зі сплатою щомісячно. Процентна ставка за несанкціонованим овердрафтом - 35% річних.

П. 4.2. додаткового договору передбачено, що клієнт має право скористатися кредитом у разі відсутності коштів на рахунку на умовах та у розмірі, визначених договором та правилами.

Згідно з п. 4. 6. договору банк мав право вимагати від клієнта відшкодування всіх витрат, в тому числі процентів, пені та сплати заборгованості відповідно до умов договору та правил.

Згідно з п. 4. 6. додаткового договору у разі прострочення заборгованості за рахунком та кредитом, її погашення у строки, визначені правилами, клієнт гарантує повернення сум такої заборгованості банку всіма належними йому коштами, майном, майновими правилами тощо.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 порушила умови договору, ухилилася від своєчасного виконання договірних зобов'язань, у результаті чого утворилася заборгованість, яка станом на 23.06.2016 р. становила 4267,45 грн., що підтверджується копією виписки по картковому рахунку ОСОБА_5 та розрахунком залишку заборгованості по боржнику (а. с. 28-32).

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 10).

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно з ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно зі ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, що підтверджує копія спадкової справи (а. с. 50-51).

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У судовому засіданні встановлено, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою Плосківської сільської ради Носівського району №377 від 02.06.2016 р. (а. с. 51) та поясненнями відповідача ОСОБА_4 Із копії спадкової справи вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не подавали до нотаріальної контори заяв про відмову від прийняття спадщини (а. с. 50-51).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

05 листопада 2015 року позивачем до Носівської районної ДНК направлена претензія про грошові вимоги до спадкоємців, яка була долучена до спадкової справи, що підтверджується копією спадкової справи (а. с. 50-51).

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини.

Ст. 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У судовому засіданні встановлено, що 29 грудня 2015 року Носівською районною ДНК надіслано повідомлення ОСОБА_2 про пред'явлення кредитором грошових вимог до спадкоємців, які прийняли спадщину (а. с. 12). Однак, спадкоємці добровільно не задовольнити вимог кредитора, а тому суд робить висновок, що позовні вимоги про стягнення з них заборгованості в сумі 4267,45 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Ч. 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

А, отже, суд робить висновок, що судовий збір в розмірі 1378 грн., сплачений позивачем, підлягає стягненню з відповідачів солідарно.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 88, ст. ст. 208-209, 212-215 ЦПК України, суд

РІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» філія - Чернігівське обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за договором №556169 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, укладеним 21 серпня 2013 року між публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк» та ОСОБА_5, у розмірі 4267 (чотирьох тисяч двохсот шістдесяти семи) гривень 45 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» філія - Чернігівське обласне управління АТ «Ощадбанк» 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) гривень у рівних частинах, тобто по 459 (чотириста п'ятдесят дев'ять) грн. 33 коп. з кожного, на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В.М. Дикий