Провадження № 2/127/1418/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

21.07.2016 року Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Бойко В.М.,

при секретарі Лісної А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ :

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулася ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Позов мотивований тим, що згідно розписки від 29.06.2009 року ОСОБА_2 отримала від позивача у борг грошові кошти у сумі 2000 доларів США та зобовязувалась їх повернути.

Згідно розписки від 22.03.2010 року ОСОБА_2 отримала від позивача у борг грошові кошти у сумі 3000 доларів США та зобовязувалась їх повернути.

Згідно розписки від 25.01.2010 року ОСОБА_2 отримала від позивача у борг грошові кошти у сумі 2000 Євро та 12000 доларів США та зобовязувалась їх повернути. По даній розписці було повернуто - 60 Євро та 3000 доларів США.

Позивач зазначає, що між нею та відповідачем була усна домовленість, що вищевказані кошти будуть повернуті за вимогою ОСОБА_1 Коли позивач вирішила забрати у ОСОБА_2 отримані нею кошти, відповідач відмовилась з нею розмовляти, на телефонні дзвінки не відповідала, почала уникати зустрічей. Вважаючи, що відповідач шахрайським шляхом, зловживаючи довірою заволоділа коштами, позивач була вимушена звернулась до правоохоронних органів з заявою про вчинення злочину. По даному факту було порушено кримінальну справу. Справа поверталася на дорозслідування, по даній справі неодноразово виносили постанови про закриття кримінального провадження, які в подальшому були скасовані судом. В листопаді 2015 року позивачу стало відомо, що кримінальне провадження по даній справі знову закрито у звязку із відсутністю складу злочину та у звязку із тим, що у даній справі вбачаються цивільно-правові відносини. В звязку з чим, 08 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_2 з письмовою вимогою повернути кошти у сумі 14 000 доларів США, що еквівалентно 328 300,00 грн. та 1940 Євро, що еквівалентно 49 159,60 грн., згідно наданих нею розписок у семи денний строк з дня отримання даної вимоги.

Станом на день звернення до суду з даним позовом, відповідач відмовляється виконати належним чином свої грошові зобовязання.

Станом на 29 грудня 2015 року офіційний курс гривні щодо долару США складав 23,80 грн., а щодо Євро 26,09 грн.

Позивач вважає, що відповідач зобовязана повернути борг у сумі 383 814,60 грн., а саме: грошові кошти в розмірі 14 000 доларів США, що у еквіваленті відповідно до офіційного курсу гривні щодо долара США встановленого Національним банком України станом на момент подання позовної заяви складає 333 200,00 грн. та 1940 Євро, що у еквіваленті відповідно до офіційного курсу гривні щодо Євро встановленого Національним банком України станом на момент подання позовної заяви складає 50 614,60 грн.

Крім того, позивачем на загальну суму заборгованості нараховано 3%річних в сумі 694,02 грн. за формулою:383 814,60 грн. (сума боргу) * 3% * 22 (кількість прострочених днів за період з 09.12.2015 року по 30.12.2015 року) : 365 (кількість днів у році) : 100 = 694,02 грн.

Зазначені обставини і стали підставою для звернення до суду із даним позовом.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просили його задовольнити в повному обсязі, а також просили суд поновити строк на звернення до суду.

Відповідач та її представник в судове засідання повторно не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися завчасно та належним чином. ( а. с. 93, 97) Суд звертає увагу, що в судове засідання призначене на 21.07.2016р. представник відповідача надав заяву про відкладення судового засідання у зв?язку з перебуванням у відпустці представника відповідача, суд вважає дану причину неявки до суду неповажною, доказів поважності неявки до суду на зазначене судове засідання не надано.

Керуючись ч.1 ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Під ча розгляду справи судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно розписки від 29.06.2009 року ОСОБА_2 отримала від позивача у борг грошові кошти у сумі 2000 доларів США та зобовязувалась їх повернути ( а.с. 11).

Згідно розписки від 22.03.2010 року ОСОБА_2 отримала від позивача у борг грошові кошти у сумі 3000 доларів США та зобовязувалась їх повернути ( а.с. 12).

Згідно розписки від 25.01.2010 року ОСОБА_2 отримала від позивача у борг грошові кошти у сумі 2000 Євро та 12000 доларів США та зобовязувалась їх повернути ( а.с. 13). По даній розписці було повернуто - 60 Євро та 3000 доларів США.

В порушення умов вказаних вище розписок відповідач дані зобовязання не виконала на усні прохання позивача кошти не повернула.

Постановою прокурора прокуратури м. Вінниці ОСОБА_3 від 09.10.2015р. кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000881 від 12.02.2014р. закрито у зв?язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст .190 КК України. ( а. с. 26-32)

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.11.2015р., залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької облласті від 20.11.2015р., відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову прокурора прокуратури м. Вінниці від 09.10.2015р. про закриття провадження за № 0000881.( а. с. 33-35)

08 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_2 з письмовою вимогою повернути кошти у сумі 14 000 доларів США, що еквівалентно 328 300,00 грн. та 1940 Євро, що еквівалентно 49 159,60 грн., згідно наданих нею розписок у семиденний строк з дня отримання даної вимоги ( а.с. 14).

Станом на 29 грудня 2015 року офіційний курс гривні щодо долару США складав 23,80 грн., а щодо Євро 26,09 грн. (а.с. 16-17).

У звязку з чим, станом на час звернення до суду утворилась заборгованість на загальну суму 383 814,60 грн., а саме: грошові кошти в розмірі 14 000 доларів США, що у еквіваленті відповідно до офіційного курсу гривні щодо долара США встановленого Національним банком України станом на момент подання позовної заяви складає 333 200,00 грн. та 1940 Євро, що у еквіваленті відповідно до офіційного курсу гривні щодо Євро встановленого Національним банком України станом на момент подання позовної заяви складає 50 614,60 грн.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна умов договору не допускається.

Згідно ст. 61 ч.3 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно положень статті 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до положень статті 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Стаття 1049 ЦК України встановлює, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цивільно-процесуального законодавства України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно частини 1 статті 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що відповідачем заявлялось клопотання про застосування строків позовної давності, оскільки на думку відповідача позивач пропустив строк звернення до суду з даним позовом.

Ст. 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Ст. 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Ст. 267 ЦК Ураїни перелбачено, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Суд бере до уваги, що згідно розписок від 29.06.2009 року, від 22.03.2010 року, від 25.01.2010 року за якими ОСОБА_2 отримала від позивача у борг грошові кошти, не зазначено кінцевий строк повернення позичених коштів, а тому обов?язок повернути кошти виник з моменту пред?явлення позивачем вимоги до відповідача, тобто 08.12.2015р., суд також погоджується з доводами позивача щодо того, що позивач за захистом своїх прав зверталась в порядку кримінального судочинства, проте, як вказано вище постановою прокурора прокуратури м. Вінниці ОСОБА_3 від 09.10.2015р. кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000881 від 12.02.2014р. закрито у зв?язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1

складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України, за вказаних обставин, суд вважає причини пропуску строку позовної давності поважними, тому суд, дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку на звернення до суду.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд не бере до уваги пояснення відповідачки, щодо того, що відповідачка кошти брала не як позику, а для тимчасового зберегіння, оскільки доказів цього не надано, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтований повністю підтверджений матеріалами справи та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При поданні позовної заяви позивач сплатив судовий збір у розмірі 3845,09 гривень, який слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Визначаючись з розміром витрат на правову допомогу суд враховує, що позивач скористався допомогою адвоката, про що свідчить договір про надання правової допомоги №21/15 від 21.09.2015р. та ордер про надання правової допомоги від 03.03.2016р. ( а.с.54-56) та сплатив за його послуги 22 599,20 грн., що підтверджується довідкою від 05.01.2016р. та актом здачі- приймання виконаних робіт від 05.01.2016р. №1 в ( а. с.20-22 ) Натомість, враховуючи положення Закону України Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах, вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням (підготовка позовної заяви, збирання доказів), а також час судових засідань суд вважає обґрунтованим та реальним розмір витрат на правову допомогу в цій цивільній справі 3000грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 257, 261, 267, 525, 526, 530, 610, 625, 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України, ст.ст. 11, 31, 58, 60, 88, 208, 209, 212-215, 224-227, 232 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом.

Стягнути з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1 борг у сумі 383 814, 60 грн. та судові витрати, судовий збір - 3845,09 грн. витрати на правову допомогу 3000 грн..

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя :