1Справа № 335/7437/16-ц 2/335/1672/2016
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2016 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Воробйов А.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 Ілінічни, яка діє також як представник ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_3 Сумана Фулкантовича до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про визнання права власності, зобовязання вчинити певні дії, поділ квартири, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 яка діє також як представник ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_3 Сумана Фулкантовича звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про визнання права власності, зобовязання вчинити певні дії, поділ квартири.

Ухвалою судді від 01.07.2016 року позовна заява залишена без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст.119,120 ЦПК України, а саме не зазначено ціну позову; не зазначено докази, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; не обґрунтовано необхідність залучення до участі у справі третю особу; до позову не додано копії доданих до неї матеріалів для відповідача та третьої особи; не сплачено судовий збір.

Зазначену ухвалу судді від 01.07.2016 року позивач отримав 13.07.2016 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У звязку з наведеним, вимога суду з підстав, передбачених ст. 119 ЦПК України, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Оскільки позивач недоліки зазначені в ухвалі судді усунула не в повному обсязі, позовна заява підлягає поверненню позивачу.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 Ілінічни, яка діє також як представник ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_3 Сумана Фулкантовича до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про визнання права власності, зобовязання вчинити певні дії, поділ квартири - вважати неподаною та повернути позивачу.

Розяснити позивачу, що повернення позову не перешкоджає повторному зверненню з позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для його повернення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: А.В. Воробйов