АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

04 серпня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Лапчевської О.Ф.,Саліхова В.В.

при секретарі: П'ятничук В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 06 червня 2016 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Картель» Інтернет видання «Деловой и полезный», Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційне агентство «УНІАН» Інтернет видання «УНИАН Киев», третя особа : Приватне підприємство «Інформаційне агентство «Інформбюро» про захист честі, гідності і ділової репутації та спростування недостовірної інформації ,-

ВСТАНОВИЛА :

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 06 червня 2016 року у задоволені данного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про задоволення його позовних вимог у повному обсязі.Посилається на порушення судом норм матеріального та процессуального права,неповноту з'ясування обставин,що мають значення для справи,неправильну оцінку поданим ним доказам. Вважає,що судом безпідставно не було ураховано неправдивість поширеної необмеженому колу осіб користувачів інтернету негативну інформацію щодо нього ,що в опублікованих статях відповідачі наголошують на незаконність його професійної діяльності,спотворюють факти.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1- ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримала з підстав наведених в ній.

Представник ПАТ «Картель» Інтернет видання «Деловой и полезный»- Зеленковський О.О. просив апеляційну скаргу відхилити,подав письмові заперечення.

ОСОБА_2 та представники Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційне агентство «УНІАН» Інтернет видання «УНИАН Киев» і третьої особи : Приватного підприємства «Інформаційне агентство «Інформбюро» в судове засідання не з'явилися. З огляду на положення ч.5ст.74,ч.5 ст.76,ч.2 ст.305 ЦПК України,колегія суддів вважає їх повідомлення належним,а неявку такою,що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги,перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині, колегія суддів вважає,що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи та установлено судом ІНФОРМАЦІЯ_1 о 14:17 годині ОСОБА_2на сторінці в соціальній мережі Facebook виклав інформацію, а саме: «Действие всегда вызывает противодействие! (Спасибо анониму!) Сегодня под КМДА опять вывели молодых людей, которые, явно томясь, держат транспоранты с требованием люстрировать меня и моего начальника. Хочу обратить внимание общественности и журналистов на то, кто за это бореться!? Никаких принципов, морали и границ!! Но любовь к георгиевской ленточке, заказным митингам, в тому числі выездным (Харьков, февраль 2014 в ожидании ОСОБА_4) осталась! За организацией этого митинга стоит член Партии регионов, любитель пророссийской сепаратистской символики - георгиевской ленточки, король незаконных МАФов - ОСОБА_1. Ну и исходники!»

Крім того,ІНФОРМАЦІЯ_1 о 17 годині 56 хвилин Інтернет видання «Деловой и полезный» опублікувало статтю під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2», у якій зазначалося: «Организатором пикета «МАФовиков» под департаментом градостроительства и архитектуры стоит пророссийский член Партии регионов ОСОБА_1. Об этом заявил замдиректора департамента ОСОБА_2. «Сегодня под КМДА опять вывели молодых людей, которые, явно томясь, держат транспоранты с требованием люстрировать меня и моего начальника. Хочу обратить внимание общественности и журналистов на то, что за организацией этого митинга стоит член Партии регионов, любитель пророссийской сепаратистской символики - георгиевской ленточки, король незаконных МАФов - ОСОБА_1», - сообщил ОСОБА_2 на своей странице в Facebook. Чиновник попросил журналистов, которым интересна тема киевских МАФов, включиться в расследование вокруг деятельности этих людей».

В цей же день ІНФОРМАЦІЯ_1 о 21:23 годині Інтернет виданням «УНІАН Киев» було опублікувало статтю під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3», у якій зазначалося: «За организацией пикета «МАФовиков» под департаментом градостроительства и архитектуры стоит пророссийский член Партии регионов ОСОБА_1. Об этом на своей странице в Facebook со ссылкой на собственный источник написал замдиректора департамента ОСОБА_2. Сегодня под КГГА опять вывели молодых людей, которые, явно томясь, держат транспоранты с требованием люстрировать меня и моего начальника… За организацией этого митинга стоит член Партии регионов, любитель пророссийской сепаратистской символики - георгиевской ленточки, король незаконных МАФов - ОСОБА_1 » - заявил ОСОБА_2».

Позивач обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив,що вказана інформація, розповсюджена відповідачами є такою,що не відповідає дійсності,принижує його честь,гідність та ділову репутацію як громадянина та президента громадської організації «Громадянський корпус»,яка виступила на захист прав та інтересів підприємців, й тому підлягає спростуванню.

Відмовляючи у задоволенні позову , суд виходив з того, що позивачем не доведено тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог, щоопублікована інформація,

яку просить спростувати позивач ,як недостовірну інформацію щодо нього, є оціночними судженнями й тому не підлягають спростуванню.

Колегія суддів з такими висновками суду погоджується.

Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності (ст. ст. 3, 28).

Разом із цим,ч.4 ст.34 Конституції України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст. 34 Конституції України).

Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасноособистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту (ст.ст.297, 299 ЦК України).

Відповідно до ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Як роз'яснено в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року № 1, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири.

Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати,

що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з ст. 42 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» редакція, журналісти не несуть відповідальності за публікацію відомостей, які не відповідають дійсності, принижують честь і гідність громадян і організацій, порушують права і законні інтереси громадян або являють собою зловживання свободою діяльності друкованих засобів масової інформації і правами журналіста, якщо вони є, зокрема: дослівним відтворенням публічних виступів або повідомлень суб'єктів владних повноважень, фізичних та юридичних осіб; дослівним відтворенням матеріалів, опублікованих іншим друкованим засобом масової інформації з посиланням на нього.

Повідомлення новин, засноване на інтерв'ю або відтворенні висловлювань інших осіб, відредагованих чи ні, становить один з найбільш важливих засобів, за допомогою яких преса може відігравати свою важливу роль «сторожового пса суспільства» (наприклад, рішення у справі «The Observer and The Guardian v. the United Kingdom»). У таких справах слід розрізняти ситуації, коли такі висловлювання належали журналісту, і коли були цитатою висловлювання іншої особи, оскільки покарання журналіста за участь у розповсюдженні висловлювань інших осіб буде суттєво заважати пресі сприяти обговоренню питань суспільного значення та не повинно розглядатись, якщо для іншого немає винятково вагомих причин ( рішення у справі «Педерсен і Баадсгаард проти Данії», п.77; рішення у справі «Торгейр Торгейрсон проти Ісландії (Thorgeir Thorgeirson v. Iceland»), п. 65, Series A, no. 239; і рішення у справі «Джерсільд проти Данії» п. 35).

З урахуванням встановлених обставин,положень національного законодавства та статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і практики її застосування, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог

Доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи.

Крім того,у разі якщо позивач вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують його гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, він вправі скористатися наданим йому частиною першою статті 277 ЦК та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи (стаття 37 Закону про пресу, стаття 65 Закону України "Про телебачення і радіомовлення") у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції вважає,що висновки суду відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції щодо пред'явлених у рамках даної справи позовних вимог повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення .

Обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 06 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення ,але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий :

Судді :

Справа № 761/32994/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/ 10011 /2016

Головуючий у суді першої інстанції: Піхур О.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.