АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
№ 22-ц/796/1418/2016 Головуючий у 1-й інстанції - Макаренко І.О.
Доповідач - Українець Л.Д.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого - Українець Л.Д.

суддів - Оніщука М.І.,

- Немировської О.В.,

за участю секретаря - Троц В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на додаткову ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 27 серпня 2015 року в справі за скаргою ОСОБА_2, заінтересовані особи: головний державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві Бережна Ольга Олександрівна, Товариство з обмеженою відповідальністю «Геопасифік», на дії та бездіяльність головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві Бережної Ольги Олександрівни при винесенні постанови від 28.11.2013 року про відмову у відкритті виконавчого документа (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа),-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд зі скаргою на дії та бездіяльність головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві Бережної ОльгиОлександрівни при винесенні постанови від 28.11.2013 року про відмову у відкритті виконавчого документа (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа), в якій просив суд:

- постанову головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції в місті Києві Бережної Ольги Олександрівни від 28 листопада 2013 року про відмову у відкритті виконавчого провадження та повернення виконавчого документа заявникові на підставі п. 4 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому провадженні №40967533 по примусовому виконанню виконавчого листа №2610/21675/2012 від 6 листопада 2013 року на виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 3 квітня 2013 року в цивільній справі №2610/21675/2012 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Геопасифік» на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 388 195,68 грн, індексацію в розмірі 11 127,73 грн, моральну шкоду в розмірі 3000 грн, визнати протиправною у зв'язку з невідповідністю її вимогам ч. 1, 8 ст.20 Закону України «Про виконавче провадження», винесеною у порушення ч.ч. 4,6 ст.20 Закону України «Про виконавче провадження», та скасувати;

- дії та бездіяльність головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції в місті Києві Бережної Ольги Олександрівни у виконавчому провадженні №40967533 під час винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження та повернення виконавчого документа заявникові на підставі п. 4 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» визнати протиправними, проведеними у порушення вимог, встановленими, зокрема, ст. 7 Закону України «Про державну виконавчу службу», ч.1 ст.6, ч.2, п.3 ч.3 ст.11, ч.ч.1,4,6,8 ст.20, ч.7 ст.83 Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року №74/5, п.6 ч.1 ст.62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та такими, що порушили права та інтереси ОСОБА_2, як стягувача, в частині можливості своєчасно і в повному обсязі отримати середній заробіток за час затримки розрахунку і інші виплати та унеможливили своєчасне виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 3 квітня 2013 року у цивільній справі №2610/21675/2012;

- всі понесені ним судові витрати, пов'язані з розглядом скарги покласти на Головне управління юстиції в м. Києві, до складу якого входить Відділ державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25 червня 2014 року скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Постанову головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції в місті Києві Бережної Ольги Олександрівни від 28 листопада 2013 року про відмову у відкритті виконавчого провадження та повернення виконавчого документа заявникові на підставі п. 4 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому провадженні №40967533 по примусовому виконанню виконавчого листа №2610/21675/2012 від 6 листопада 2013 року на виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 3 квітня 2013 року в цивільній справі №2610/21675/2012 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Геопасифік» на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 388 195,68 грн, індексацію в розмірі 11 127,73 грн, моральну шкоду в розмірі 3000 грн, визнано протиправною у зв'язку з невідповідністю її вимогам ч. 1, 8 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження», винесеною у порушення ч. ч. 4, 6 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження», та скасовано.

Дії та бездіяльність головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції в місті Києві Бережної Ольги Олександрівни у виконавчому провадженні №40967533 під час винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження та повернення виконавчого документа заявникові на підставі п. 4 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» визнано протиправними, проведеними у порушення вимог, встановленими, зокрема, ст. 7 Закону України «Про державну виконавчу службу», ч.1 ст.6, ч. 2, п. 3 ч. 3 ст.11, ч. ч. 1, 4, 6, 8 ст.20, ч.7 ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року №74/5, п. 6 ч. 1 ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та такими, що порушили права та інтереси ОСОБА_2, як стягувача, в частині можливості своєчасно і в повному обсязі отримати середній заробіток за час затримки розрахунку і інші виплати та унеможливили своєчасне виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 3 квітня 2013 року у цивільній справі №2610/21675/2012.

27 червня 2014 року ОСОБА_2 подав заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій вказав, що судом в ухвалі Шевченківського районного суду м. Києва від 25 червня 2014 року не відображено питання про судові витрати, понесені ним під час судового розгляду справи та на підтвердження яких суду надані належні документи та відповідні розрахунки.

Так, ним понесені витрати пов'язані із переїздом до іншого населеного пункту в розмірі 866 грн 00 коп.; добові в розмірі 1691 грн 00 коп.; компенсація за відрив від звичайних справ у розмірі 973 грн 60 коп., що відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 79, ст. 85 ЦПК України є судовими витратами та відповідно до ст. 388 ЦПК України підлягали стягненню з Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві на його користь у розмірі 3531 грн 20 коп.

З урахування наведеного просив суд стягнути з Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві на його користь витрати, що пов'язані з явкою до суду, в розмірі 3531 грн 20 коп.

Додатковою ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 серпня 2015 року в задоволенні вимог ОСОБА_2 про стягнення судових витрат з Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати додаткову ухвалу та постановити нову, якою стягнути судові витрати з Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції в м. Києвіна його користь у розмірі 3531 грн 20 коп.

Зазначає, що суд першої інстанції не дав належної оцінки доказам, що підтверджують понесені ними витрати, які пов'язані з явкою до суду.

Вказує, що відмовляючи у задоволенні його вимог про стягнення судових витрат з Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, суд першої інстанції виходив із того, що він не працює, а тому відсутні правові підстави для стягнення заявлених ним судових витрат».

Проте, наявність або відсутність працевлаштування у громадянина України згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України не може бути підставою для обмеження його в правах, закріплених Конституцією, Законами України та ЦПК України.

Посилається, що дана цивільна справа не підлягала автоматизованому розподілу між суддями протягом тижня, зокрема з 21.07.2015 року по 28.07.2015 року, що відповідає Положенню «Про автоматизовану систему документообігу суду», затвердженому рішенням Ради суддів України №30 від 26.11.2010 року.

Звертає увагу й на те, що на момент постановлення ухвали суд не мав відомостей про належне повідомлення стягувача про судовий розгляд, тобто справу розглянуто за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звернувся із скаргою на дії та бездіяльність головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві Бережної Ольги Олександрівни при винесенні постанови від 28.11.2013 року про відмову у відкритті виконавчого документа (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа), в якій, в тому числі,просив всі понесені ним судові витрати, пов'язані з розглядом скарги покласти на Головне управління юстиції в м. Києві, до складу якого входить Відділ державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві.

За результатами розгляду скарги 25 червня 2014 року судом постановлено ухвалу, якою скаргу ОСОБА_2 задоволено ( т.2 а.с. 31-35).

У мотивувальній частині ухвали зазначено, що суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для стягнення заявлених судових витрат. При цьому резолютивна частина ухвали не містить рішення суду щодо судових витрат (а.с. 35 т.2)

27 червня 2014 року ОСОБА_2 подав заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 03.12.2014 року заяву ОСОБА_2 про ухвалення додатково рішення залишено без задоволення (а.с. 75-76).

Зазначену вище ухвалу від 03.12.2014 року ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 01 липня 2015 року скасовано, передано питання на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 153-154).

Додатковою ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 серпня 2015 року в задоволенні вимог ОСОБА_2 про стягнення судових витрат з Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції в м.Києві відмовлено.

Заслуговують на увагу посилання апелянта, що суд першої інстанції не мав відомостей про належне повідомлення його про судовий розгляд.

Згідно ч. 3 ст. 220 ЦПК України суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою.

У статтях 74-76 ЦПК України врегульовано порядок вручення судових повісток.

Відповідно до норм ст. 74 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.

У ч. 1 та ч. 2 ст. 76 ЦПК України передбачено, що судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, на адресу ОСОБА_2 направлялася повістка про виклик до суду, проте конверт з повідомленням повернувся до суду за закінченням терміну зберігання після дати розгляду справи (а.с. 162-163).

У порушення вимог ст. ст. 74, 76 ЦПК України ОСОБА_2 не був належним чином повідомлений про день і час розгляду справи, справа розглянута судом першої інстанції без участі останнього, що підтверджується відсутністю в матеріалах справи даних про вручення йому повідомлення та довідкою секретаря судового засідання про відсутність сторін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Враховуючи те, що судом першої інстанції порушено порядок розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів приходить до висновку про існування підстав для скасування ухвали та передачі питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312,313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 27 серпня 2015 року скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набираєзаконної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді