Апеляційний суд Житомирської області
Справа №279/9507/15-ц Головуючий у 1-й інст. Ольшевська Н. В.
Категорія 32 Доповідач Кочетов Л. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді: Кочетова Л.Г.,

суддів: Гансецької І.А., Товянської О.В.,

при секретарі: Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства „Коростенський хлібозавод" про стягнення моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 01 грудня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом та в обгрунтування вимог зазначив, що з 05.06.2000 року по 04.08.2014 року перебував у трудових відносинах з ПАТ „Коростенський хлібозавод" та працював оператором складу безтарного зберігання муки четвертого кваліфікаційного розряду. 04.08.2014 року був звільнений у зв"язку з встановленням професійного захворювання, втрати 50% професійної працездатності та отриманням третьої групи інвалідності. З кожним роком стан його здоров"я погіршується, він змушений довічно лікуватися, внаслідок чого йому спричинена моральна шкода в сумі 200000.00 грн. Просив стягнути вказану суму.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 01 грудня 2015 року позов задоволено частково: з ПАТ „Коростенський хлібозавод" на користь ОСОБА_1 стягнуто 10000.00 грн. спричиненої моральної шкоди.

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати, постановивши нове - про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що судом не враховані дані, викладені в медичних документах, не враховано ту обставину, що він був переведений на іншу роботу з порушенням вимог чинного законодавства та в подальшому був звіленений, не враховано судову практику по інших справах, характер та ступінь моральних страждань, ступінь вини відповідача та ту обставину, що шкода спричинена внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з 05.06.2000 року ОСОБА_1 працював в ПАТ «Коростенський хлібозавод» на посаді оператора складу безтарного зберігання муки (а.с. 8-9).

26.02.2013 року затверджено акт форми П-4 про розслідування хронічного професійного захворювання, згідно якого встановлено професійне захворювання: хронічний бронхіт ІІ ф. затихаючого загострення і-40, прикореневий нижньочастковий пневмосклероз, ЛН І (один) ст. 2, хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість І ст. Н-90.6, вегетосенсорна поліневропатія верхніх кінцівок G-56.9. Згідно пунктів 16 та 17 акту професійне захворювання виникло через недосконалість технології, механізмів та тривалої праці в умовах дії шкідливих речовин, на застарілому обладнанні, підвищеної концентрація пилу рослинного походження, підвищеного рівеня виробничого шуму, технологічної вібрації та вологості повітря. Фактори виробничого процесу не відповідають санітарним нормам та робоче місце вважається з шкідливими умовами праці. Згідно пункту 18 акту комісією рекомендовано перевести його на робоче місце без шкідливих умов праці (а.с. 12-13).

Відповідно до висновку МСЕК від 25.03.2013 року ОСОБА_1 встановлена 3 група інвалідності у зв»язку з професійним захворюваням. Ступінь втрати професійної працездатності визначено 50 відсотків з 13.03.2013 року (а.с. 18, 19).

З 27.02.2013 року позивач у зв»язку з профзахворюванням переведений на посаду тесляра по ремонту лотків, а з 04.08.2014 року звільнений за власним бажанням.

У відповідності до вимог ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно положень ст. 173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Стаття 237-1 КЗпП передбачає, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про спричинення позивачу моральної щкоди, є правильним.

Згідно з п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З урахуванням тих обставин, що на час працевлаштування позивач мав ІІІ групу інвалідності у зв"язку з загальним захворюванням (а.с. 48), при працевлаштуванні був ознайомлений з тим, що умови праці є шкідливими та погодився із вказаною обставиною, отримане захворювання не позбавляє його можливості працевлаштування, відповідачем було вжито заходи щодо забезпечення ОСОБА_1 іншою роботою, та з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, суд першої інстанції обгрунтовано визначив розмір відшкодування моральної шкоди.

При цьому посилання апелянта не те, що він був переведений на іншу роботу з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки нове робоче місце також із шкідливими умовами праці, є надуманим та спростовується переліком доплат за шкідливі та важкі умови праці по ПАТ «Коростенський хлібозавод» (а.с. 45).

Посилання апелянта на те, що через вказане захворювання він втратив роботу спростовується копією трудової книжки, оскільки згідно запису № 28 (а.с. 9), з посади тесляра він звільнений за власним бажанням.

Твердженя позивача щодо неповного з»ясування стану його здоров»я є надуманим. З тексту рішення вбачається, що суд першої інстанції виходив з висновків акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання та висновку МСЕК. Висновки суду грунтуються саме на вказаних документах. Зазначені в них обставини сторонами не оспорювалися.

Щодо інших медичних документів, які містяться в матеріалах справи, викладені в них дані лише підтверджують обставини, викладені у вказаних висновках. Ці документи оглядалися судом.

Посилання апелянта на рішення суду в іншій справі, обставин, що встановлювалися у вказаній справі не стосується, а тому на правильність рішення не впливає.

Посилання на те, що шкода спричинена джерелом підвищеної небезпеки, у даному випадку на ступіни вини відповідача та інші обставини не впливає.

Викладені в апеляційній скарзі доводи, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 01 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді