АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/6655/13-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1002/К/16 Бардін О.С.
Категорія - 24 ( І ) Доповідач Митрофанова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

04 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Митрофанової Л.В.

суддів: Братіщевої Л.А., Грищенко Н.М.

за участю секретаря: Маслової К.В.

за участю:відповідача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3,

представника Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» - Варламова Максима Олександровича,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 11 березня 2016 року по справі за позовом Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті за опалення та гаряче водопостачання,-

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2013 року комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" (далі - КПТМ "Криворіжтепломережа") звернулось з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті за опалення та гаряче водопостачання.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що щомісяця відповідачці ОСОБА_2, відповідно до тарифів на теплову енергію і гаряче водопостачання, установленими рішеннями виконавчого комітету Криворізької міської ради «Про затвердження тарифів на послуги теплопостачання в м. Кривому Розі» поставляється теплова енергія та послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води.

Відповідач за надані позивачем послуги проводила оплату не в повному обсязі, у зв'язку із чим у неї утворилась заборгованість перед КПТМ "Криворіжтепломережа" та позивач був змушений звернутися до суду з заявою про видачу судового наказу за період з 01.01.2002 р. по 01.02.2012 р. щодо стягнення 8740,18 грн. заборгованості за теплову енергію.

На підставі ст. 105-1 ЦПК України, за заявою боржника, ухвалою суду від 01 червня 2012 р. вказаний судовий наказ від 12 березня 2012 року № 411/4831/12 було скасовано. Після скасування судового наказу заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті в позовному провадженні з додержанням загальних правил, щодо пред'явлення позову.

У зв'язку з тим, що заборгованість відповідача перед КПТМ «Криворіжтепломережа» не сплачена, позивач змушений повторно звернутися до суду для захисту своїх прав, але вже у позовному провадженні.

Позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість по оплаті за теплову енергію і гаряче водопостачання за період з 01.01.2002 р. по 01.02.2012 р. в сумі 8740,18 грн. та судовий збір у сумі 229,40 грн. на свою користь.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 11 березня 2016 року, в якому виправлено описки ухвалою суду від 18.03.2016 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь КПТМ „Криворіжтепломережа" заборгованість по оплаті за опалення за період з 01.03.2005 р. по 01.02.2012 р. в сумі 6351 грн. та витрати по справі - судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп.

В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та закрити провадження у справі. Вважає, що вказана справа повинна розглядатись в порядку адміністративного судочинства. Також, на її думку, суд не врахував, що між нею та позивачем відсутній договір про надання послуг, не враховано, що підприємство позивача надає послуги неналежної якості, в її помешканні постійно холодно та сиро, та вона не має сплачувати такі послуги. КПТМ не зробив ремонт труб, не надавав гарячої води, тому вона не вважає себе споживачем КПТМ, так як не має договору, чим порушується закон.

Крім вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом.

Також зазначає, що справу розглянуто з порушенням норм процесуального права та судом не враховано, що вона являється дитиною війни.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами відповідач є власником квартири АДРЕСА_1.

У зв'язку зі сплатою не в повному обсязі за надані позивачем послуги опалення та гарячого водопостачання у відповідача за період з 01.01.2002 р. по 01.02.2012 р. утворилась заборгованість, яка складає 8740,18 грн. (а.с.4-5 - розрахунок).

Задовольняючи частково позовні вимоги позивача та стягуючи з відповідача на користь позивача заборгованість за період з 01.01.2005 р. по 01.02.2012 р. в розмірі 6351,00 грн. суд першої інстанції виходив із наявності заборгованості у відповідача за надані послуги з опалення згідно розрахунку позивача та із застосуванням строку позовної давності.

Із зазначеним висновком суду колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Статтею 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно з ч.1 ст.68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Обов'язок споживача оплатити надані послуги встановлено ст. 19 Закону України «Про теплопостачання».

Частиною 1 ст. 32 Закону «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно.

Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (із змінами), передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку.

Пунктом 3 ст. 16 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що комунальні послуги надаються споживачу безперебійно, за винятком часу перерв. Статтею 20 вказаного Закону передбачено обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належать громадянинові на праві приватної власності встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначається угодою сторін.

Згідно з п.21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 у разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами споживання: з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв.метр (куб.метр) опалювальної площі квартири та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення згідно із законодавством.

Нарахування за опалення по житловим квартирам в будинках, в яких не встановлено будинковому засобу обліку теплової енергії, виконується виходячи з вартості опалення в поточному місяці та опалювальної площі квартири. Виходячи з тарифу за 1Гкал кожного місяця виконується розрахунок фактичних витрат теплової енергії (з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря за поточний місяць згідно довідки авіаційної метеорологічної станції м. Кривого Рогу) та вартість опалення 1кв.м. опалювальної площі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 лютого 2010 р. N 151 затверджено Порядок проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості.

Цей Порядок визначає механізм проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - послуги) в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості. Дія цього Порядку поширюється на суб'єктів господарювання всіх форм власності, предметом діяльності яких є надання послуг (далі - виконавці) і фізичних та юридичних осіб (далі - споживачі), яким надаються послуги.

Відповідно до п. 2 зазначеного порядку у разі ненадання послуг або надання їх не в повному обсязі, зниження якості, зокрема відхилення їх кількісних і якісних показників від нормативних, виконавець проводить перерахунок розміру плати за фактично надані послуги шляхом зменшення розміру плати за надання послуг з урахуванням вимог, наведених у додатку.

Так, у разі відхилення фактичної температури від 18 до 12 градусів за Цельсієм у житлових приміщеннях (у наріжних кімнатах від 20 до 14 градусів за Цельсієм) виконується зменшення плати з опалення за період відхилення на 5% за кожний градус. При температурі в житлових приміщеннях нижче 12 градусів за Цельсієм (у наріжних кімнатах нижче 14 градусів за Цельсієм) плата за централізоване опалення не справляється. Перерахунки виконуються згідно складених актів та інформації, наданої тепловим районом.

Отже, за положеннями зазначених норм матеріального права наслідками ненадання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення є не звільнення споживача від оплати послуг, а є перерахунок розміру плати за надання послуг за формулою визначеної у зазначеній постанові.

Таким чином, суд вважає, що відповідач має зобов'язання перед позивачем по оплаті комунальних платежів і зазначений факт нею не спростовано.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що позивачем надавались неякісні послуги з опалення, тому вона не має наміру оплачувати неякісні послуги спростовуються вище наведеним та розрахунком заборгованості позивача, згідно якого відповідачу робились перерахунки розміру плати за надання послуг згідно актів.

Доводи апеляційної скарги про те, що між відповідачем та позивачем відсутній договір про надання комунальних послуг не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотриманням умов його виконання згідно з типовим договором.

Таким чином, необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов'язок, а не право сторін. Разом із тим відсутність письмового договору між сторонами не може бути підставою для звільнення від сплати вартості фактично отриманих відповідачем житлово-комунальних послуг.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами відсутній письмовий договір про надання житлово-комунальних послуг, проте послуги з централізованого опалення відповідачеві надавалися, а відповідач їх приймала та частково оплачувала.

Відсутність відповідного договору між споживачем житлово-комунальних послуг та їх виконавцем не є підставою для не стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, оскільки згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов'язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачем.

Оскільки між позивачем та відповідачем виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по центральному опаленню, які врегульовано Законом України „Про житлово-комунальні послуги", Законом України „Про теплопостачання", Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, відповідач має зобов'язання перед позивачем по оплаті комунальних платежів.

Також не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позивачем пропущено строк для звернення з позовом до суду.

Так, згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Стаття 257 ЦК України зазначає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності переривається вчинення особою дії, що свідчать про визнання нею свого боргу і позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимог, право на яку має позивач. (ч.ч.1, 2 ст.264 ЦК).

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011р. №14 "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження" - наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч. 3 ст. 264 ЦК України).

Згідно матеріалів справи, позивач звернувся до суду за захистом порушених прав 23 січня 2008 року, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що розрахунок заборгованості слід обчислювати в межах трирічного строку з моменту звернення до суду з заявою, а саме з 01.01.2005 р. по 01.02.2012 року.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості саме за період з 01.01.2005 р. по 01.02.2012 р. в розмірі 6351,00 грн.

Інші доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Порушення судом першої інстанції норм процесуального права при розгляді справи, на які посилаються відповідачі в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для скасування законного рішення, оскільки вони не призвели до неправильного вирішення справи.

Отже, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 11 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: