ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Ізмайлової Т.Л.,

Кадєтової О.В., Карпенко С.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Українсько-англійського спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Галка ЛТД», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_4, про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 8 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 24 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з уточненим у подальшому позовом.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначав, що перебував на обліку в Львівському міському центрі зайнятості з 8 квітня 2014 року як безробітний та був направлений на працевлаштування на вільне робоче місце на посаду інженера-електроніка Українсько-англійського спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Галка ЛТД» (далі - УАСП ТОВ «Галка ЛТД»).

Вважає, що з 5 по 6 червня 2014 року він перебував у трудових відносинах з УАСП ТОВ «Галка ЛТД», але при звільнені з ним не проведено розрахунку, тому просив стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з урахуванням індексації та компенсації.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 08 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 24 квітня 2015 року, ОСОБА_3 у позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на невідповідність висновків судів обставинам справи, неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 перебував на обліку у Львівському міському центрі зайнятості з 8 квітня 2014 року та претендував на зайняття посади інженера-електроніка із заробітною платою у розмірі, не меншому 4 000 грн.

29 травня 2014 року ОСОБА_3 отримав направлення на працевлаштування на вільне робоче місце на посаду інженера-електроніка у УАСП ТОВ «Галка ЛТД», зареєстроване 3 червня 2014 року.

6 червня 2014 року УАСП ТОВ «Галка ЛТД» прийнято рішення про відмову ОСОБА_3 у прийняті на вакантне робоче місце, зазначивши причину - недостатня заробітна плата.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У пункті 7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 1992 року N 9 від «Про практику розгляду судами трудових спорів» згідно зі ст. 24 КЗпП України укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника підприємства, установи, організації чи уповноваженого ним органу. Фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома власника або уповноваженого ним органу.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач в період з 3 по 6 червня 2014 року перебував на території підприємства лише 6 червня 2014 року з 14 год15 хв до 16 год40 хв на підставі перепустки, виданої з дозволу начальника виробництва УАСП ТОВ «Галка ЛТД».

У зазначений час з позивачем проводили співбесіду та, не дійшовши згоди з роботодавцем щодо розміру запропонованої йому заробітної плати, відповідачем прийнято рішення про відмову у прийнятті позивача на посаду інженера-електроніка.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, встановивши фактичні обставини справи, визначивши правовідносини, які виникли між сторонами, та які правові норми підлягають застосуванню до цих правовідносин, і з'ясувавши, що на підприємстві не видавався наказ чи будь-яке інше розпорядження про прийняття позивача на посаду інженера-електроніка або про його фактичний допуск до виконання трудових обов'язків, а обставини щодо фактичного виконання позивачем роботи на підприємстві не доведено, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність трудових відносин між сторонами, у зв'язку із чим правомірно відмовив у позові.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Таким чином, оскаржувані судові рішення у справі ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводами касаційної скарги не спростовані, тому підстави для їх зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 8 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 24 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ.О.Кузнєцов
Судді:О.І.Євтушенко Т.Л.Ізмайлова О.В.Кадєтова С.О.Карпенко