АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/2290/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2250/16Головуючий у 1-й інстанції Васильєва Л. М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: Дорош А.І.

Суддів: Буленка О.О., Омельченко Л.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

з участю

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Київського районного суд м. Полтави від 01 липня 2016 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю, виселення

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю, виселення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 13 грудня 2011 року між ним та відповідачем укладено договір №1 найму житла, власником якого є він, за адресою: АДРЕСА_1. Зазначав, що ОСОБА_4 з 2013 року не виконує умови даного договору щодо сплати комунальних послуг, веде антисоціальний спосіб життя, звільняти вищевказану квартиру відмовляється.

13.05.2016 року позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив зобовязати ОСОБА_4 не чинити перешкод в користуванні квартирою за адресою: АДРЕСА_1., виселити ОСОБА_4 з квартири за адресою: АДРЕСА_1, зобовязати відповідний орган КП Полтавської бавовнопрядильної фабрики зняти з реєстрації ОСОБА_4 з квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.34-35).

Рішенням Київського районного суд м. Полтави від 01 липня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким зобовязати ОСОБА_4 не чинити перешкод у користуванні квартирою за адресою: АДРЕСА_1 та виселити ОСОБА_4 із вказаного житла.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, згідно договору купівлі-продажу від 18.11.2011 року квартира № 522 у будинку по вул. Маршала Бірюзова, 36 в м. Полтава належить позивачеві на праві приватної власності ( а.с. 9-17).

13.12.2011 року позивач уклав з відповідачем договір найму вказаної квартири на невизначений строк ( а.с. 19).

На підставі цього договору найму відповідач проживає у спірній квартирі та зареєстрована в ній ( а.с. 18).

Позивач у спірній квартирі не зареєстрований та не проживає.

Позивач усно наприкінці лютого 2016 року попереджав відповідача про розірвання договору найму, однак остання відмовилась від розірвання договору та продовжує проживати у спірній квартирі.

Позивач не ставив питання про розірвання договору найму у судовому порядку, відповідно до умов договору найму та вимог ч. 2. 3, 4 ст. 825 ЦК України, а тому договір найму від 13.12.2011 року, що укладений між сторонами на час розгляду справи є дійсним, ніким не оспорюється.

Відмовляючи у задовленні позову, місцевий суд виходив з того, що жодних обґрунтувань, з точки зору порушення права власності на спірну квартиру, позивач не навів та не надав докази на підтвердження того, що відповідач порушує його право власності на квартиру та в чому такі порушення полягають. Проживання відповідача у спірній квартирі є законним і не може порушувати прав позивача, оскільки він сам особисто в ній не проживає, здав спірну квартиру в найм відповідачеві безстроково.

Як встановила колегія суддів, такий висновок місцевого суду є правильним, оскільки суд дійшов його після повного, всебічного та об"єктивного з"ясування фактичних обставин справи, прав та обов"язків сторін в даних правовідносинах, з правильним застосуванням норм матеріального права.

Обгрунтовуючи уточнені позовні вимоги про зобов»язання відповідача не чинити перешкоди у користуванні квартирою, про її виселення, зняття з реєстрації, позивач, посилаючись на ст. 391,826 ЦК України, вказує, що остання не виконує умови договору найму квартири, а саме не сплачує за проживання комунальні послуги, у зв»язку з чим утворилася заборгованість, своєю поведінкою систематично порушує права та інтереси сусідів, а також те, що ним в односторонньому порядку розірваний договір найму житлового приміщення з відповідачем.

Як вбачається із договору найму №1 від 13.12.2011 р., укладеного між сторонами, він укладений безстроково. Згідно п.3 цього договору, кімната надана наймачу безоплатно, оплата комунальних послуг проводиться за рахунок наймача (а.с. 19).

Як правильно встановив місцевий суд, відповідач поселилася у спірну квартиру на законній підставі - на підставі договору найму житлового приміщення від 13.12.2011 р.

Згідно довідки КП «Полтавська бавовнопрядильна фабрика» № 131 від 27.06.2016 р., ОСОБА_4 зареєстрована у спірній квартирі з 23.12.2011 р. в якості квартиранта (а.с. 18). Позивач ОСОБА_2 у спірній квартирі не зареєстрований.

Згідно п. 2 договір може бути розірваний по бажанню однією із сторін до закінчення строку після попередження не менш як за 15 днів до розірвання договору.

Матеріали справи не містять доказів про розірвання договору найму житлового приміщення. Посилання позивача про те, що ним в односторонньому порядку розірваний договір найму житлового приміщення з відповідачем, не підтверджені доказами.

Доводи позивача про те, що утворилася заборгованість з оплати комунальних послуг, про яку він не знав, не заслуговують на увагу, оскільки тягар утримання майна лежить на його власнику. Договір не містить такої умови, що у разі несплати за комунальні послуги, договір найму може бути розірваний, а наймач виселений з житла.

Матеріали справи не містять доказів про існування перешкод, які просить позивач усунути, у чому саме полягають ці перешкоди, мотивуючи вимоги, позивач вказав, що відповідач в усній формі відмовляється звільняти квартиру та знятися з реєстраційного обліку, тому просить усунути перешкоди у користуванні житлом шляхом виселення відповідача та зняття з місця реєстрації. Беручи до уваги дію договору найму житлового приміщення, то користування та проживання відповідача у квартирі є законним. На інші перешкоди, що чиняться відповідачем, позивач не посилався у своїх вимогах, обгрунтовуючи підстави позову.

Доводи позивача в апеляційній скарзі на те, що договір найму був ним розірваний в односторонньому порядку, не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджені належними та допустимим доказами.

Доводи позивача про те, що відповідач змінила замок на дверях, чим позбавила його права входити до квартири, не заслуговують на увагу, оскільки на такі обставини позивач у своїх позовних вимогах не посилався, належних та допустимих доказів цьому не надавав, вони не були предметом дослідження у суді першої інстанції.

Доводи позивача щодо розірвання договору виходять за межі позовних вимог. Предметом спору є усунення перешкод у користування квартирою, виселення відповідача.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308 ч.1, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 Кузьмича- відхилити.

Рішення Київського районного суд м. Полтави від 01 липня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

С У Д Д І :