_________________________________________________________________________________________________________________________ Справа № 520/318/16-ц
Провадження № 2-зз/520/30/16
УХВАЛА

02 лютого 2016 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Прохорова П.А.,

за участю секретаря Цвігун П.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих згідно Ухвали Київського районного суду м. Одеси від 04.05.1996 року,

ВСТАНОВИВ:

Заявники звернулися до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову у вигляді арешту приналежної їм квартири за адресою АДРЕСА_1, що було зареєстровано Першою одеською державною нотаріальною котон торою на підставі ухвали Київського районного суду м. Одеси.

В обґрунтування заявлених вимог заявники вказували, що на теперішній час будь-яких підстав для обтяження приналежного їм нерухомого майна не існує, та з такого вказували на тимчасовий характер заходів забезпечення позову і просили суд їх скасувати у звязку з їх неактуальністю.

В судове засідання учасники справи не зявились, представник заявників звернувся до суду з заявою про вирішення питання про скасування заходів забезпечення позову за його відсутності, викладені у заяві вимоги підтримав.

З викладеного суд дійшов висновку про можливість вирішення справи за відсутності її учасників, що кореспондує спеціальному порядку розгляду заяв про скасування заходів забезпечення позову, який передбачено ст. 154 ЦПК України.

Так, з наданих суду відомостей вбачається, що квартира за адресою АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_1, - по 1/5 частині кожному, та 2/5 частин - ОСОБА_4, що вбачається з тексту рішення Київського районного суду м. Одеси у справі №2-3150/2008 року (рішення від 14.05.2008 року, набрало законної сили 26.05.2008 року).

Відповідно до приписів законодавства власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону (ст. 317 ЦК України).

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно (тобто крім як у випадках, встановлених законом) позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 321 ЦК України).

Гарантом непорушності права власності виступає держава (ст. 13 Конституції України).

Разом з тим в силу положень ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду за захистом. Кореспондуючим до вказаних положень вбачається зміст ст. 3 ЦПК України, що передбачає право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

При цьому, якщо законом передбачено спеціальний порядок захисту прав він має переважне значення перед загальними правилами.

Так, з матеріалів заяви, та зокрема Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, і.№50456965 від 22.12.2015 року, вбачається, що на квартиру за адресою АДРЕСА_1, на підставі Ухвали Київського районного суду м. Одеси від 04.05.1996 року, накладено арешт, запис про обтяження №8167413.

Київський районний суд м. Одеси за своєю організацією є місцевим судом.

Місцеві суди здійснюють правосуддя, зокрема, у формі цивільного судочинства. Так, цивільне судочинство здійснюється шляхом розгляду справ по спорах, що виникають з цивільних, сімейних, трудових і житлових правовідносин, якщо хоча б однією із сторін у спорі є громадянин, а також справ окремого провадження.

Чинним Цивільно-процесуальним кодексом України, яким головним чином керується суд при здійсненні провадження у справах цивільного судочинства, передбачено виключний порядок обтяження майна судом в рамках застосування заходів забезпечення позову та так само передбачено і спеціальний порядок скасування таких заходів.

Наведені процесуальні правовідносини врегульовані інститутом забезпечення позову у цивільному процесі ст.ст. 151-154 ЦПК України.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п.4 розяснив, що заходи забезпечення позову мають на меті усунення реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову виходячи з обсягу позовних вимог, даних про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому відповідно до приписів положень ч.1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на приналежне відповідачу майно.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.006 №9 заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер. Зважаючи на це, суд вправі, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування, скасувати відповідні заходи.

Положення ст. 154 ЦПК України вказують на те, що вжиті судом за заявою заінтересованої сторони заходи забезпечення виконання рішення про задоволення позову підлягають скасуванню шляхом постановлення вмотивованої ухвали, якщо суд за заявою відповідача, або іншої заінтересованої особи дійде висновку про минування обставин, які зумовити застосування заходів забезпечення позову, або у випадку, коли з урахуванням наданих такими особами доказів та доводів дійде висновку про відсутність передбачених законом та розясненнями підстав для подальшого обтяження прав відповідача.

Так, ухвала про забезпечення позову, на підставі якої здійснено запис про обтяження нерухомого майна №8167413, та про скасування заходів за якою заявники порушують питання, була постановлена судом 04.05.1996 року. При цьому, за висновками Київського районного суду м. Одеси №2-3150/2008 року (рішення від 14.05.2008 року, набрало законної сили 26.05.2008 року) заявники набули прав власності на предмет обтяження 09.09.1996 року, у момент реєстрації договору купівлі-продажу, №16607 від 04.09.2096 року від ОСОБА_5, тобто вже після застосування обтяження.

При цьому, згідно довідки Київського районного суду м. Одеси від 01.02.2016 року, у період 1995-1997 року, у вказаному суді жодного провадження за участю ОСОБА_5 та заявників не значиться.

Відповідно до положень ст. 10, 11, 57-60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та в межах і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому сторони мають право обґрунтовувати належність конкретно доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень та зобовязані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень.

Такі приписи поширюються як на вирішення справи в цілому по суті, так і на вирішення окремих процесуальних питань, у всіх випадках, окрім тих, де законом прямо передбачено звільнення особи від обовязку доказування.

З викладених фактичних та правових обставин вбачається, що заявники звертаються до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжитих за ухвалою Київського районного суду м. Одеси 04.05.1996 року, тобто постановленою більше 19 років тому, та при цьому з довідки, наданої архівом суду будь-яких справ за участю власників зазначеного майна у період 1995-1997 років не значиться, зважаючи на те, що заявники фактично придбали зазначене нерухоме майно вже після того, як до майна було застосовано зазначене обтяження, та таким чином суд доходить висновку про те, що зазначені заходи забезпечення позову втратили свою актуальність та підлягають скасуванню.

Керуючись ст. 154, 208-210 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих згідно Ухвали Київського районного суду м. Одеси від 04.05.1996 року задовольнити.

Скасувати вжиті згідно ухвали Київського районного суду м. Одеси від 04.06.1996 року заходи забезпечення позову у вигляді арешту квартири №109, що знаходиться за адресою: м. Одеса, проспект Маршала Жукова, 47.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом пяти днів.

Суддя Прохоров П. А.