ухвала

іменем україни

25 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Демяносова М.В., Фаловської І.М.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр-Крок-Буд» про стягнення заборгованості із заробітної плати та внесення записів до трудової книжки, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 20 серпня 2014 року та рішення апеляційного суду Херсонської області від 03 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, свої вимоги обґрунтовуючи тим, що 20 липня 2011 року він був призначений на посаду директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр-Крок-Буд» (далі - ТОВ «Центр-Крок-Буд») згідно з наказом № 4 та рішенням загальних зборів засновників від 02 квітня 2012 року, що підтверджує факт перебування у трудових відносинах з підприємством.

Відповідач відмовився внести записи в трудову книжку та виплатити заробітну плату, яка складає за повні 25 місяців 184 016 грн з розрахунку 8 000 грн на місяць, що стало підставою звернення до Новокаховського МВ УМВС в Херсонській області та прокуратури.

08 жовтня 2013 року ним була подана заява про звільнення за власним бажанням, рішення за якою товариством так і не було прийнято.

Просив стягнути з ТОВ «Центр-Крок-Буд» на його користь невиплачену заробітну плату в розмірі 184 016 грн та зобов'язати відповідача внести до трудової книжки запис про прийом на роботу 20 липня 2011 року до ТОВ «Центр-Крок-Буд» на посаду директора товариства та запис про звільнення із займаної посади з 08 жовтня 2013 року за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України згідно з поданою заявою.

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 20 серпня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр-Крок-Буд» на користь ОСОБА_4 невиплачену заробітну плату за період з 02 квітня 2012 року по 30 серпня 2013 року у розмірі 19 097 грн 53 коп. без утримання прибуткового податку й інших обов'язкових платежів.

Зобов'язано Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр-Крок-Буд» внести до трудової книжки ОСОБА_4 записи про прийняття його на роботу у зазначеному підприємстві на посаду директора товариства з 02 квітня 2012 року та звільнення за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України з 30 серпня 2013 року.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр-Крок-Буд» на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн 60 коп.

В решті вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 03 листопада 2014 року рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 20 серпня 2014 року скасовано і ухвалено нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 20 серпня 2014 року у частині розрахунку заборгованості з виплати заробітної плати та рішення апеляційного суду Херсонської області від 03 листопада 2014 року, ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що доводи позивача про те, що він займав посаду директора ТОВ «Центр-Крок-Буд» з 20 липня 2011 року спростовуються копією його трудової книжки, з якої вбачається, що він в цей період працював провідним інженером з охорони праці державного підприємства НЕК «Укренерго», Південна ЕС, Херсонські магістральні електричні мережі, з якої був звільнений лише 10 жовтня 2011 року.

Крім того, апеляційний суд взяв до уваги, що з 01 липня 2011 року ОСОБА_4 працював за сумісництвом викладачем у Херсонському навчально-курсовому комбінаті «Професіонал» у м. Нова Каховка згідно з трудовою угодою, що підтверджується довідкою від 07 березня 2013 року, а також на підставі цивільно-правового договору від 10 січня 2012 року - у ДП «Миколаївський ЕТЦ».

Трудова книжка позивача, яка є основним документом про трудову діяльність працівника, не містить запису про прийняття його на роботу, на посаду директора ТОВ «Центр-Крок-Буд».

Так як не встановлено, що позивач був призначений на посаду директора ТОВ «Центр-Крок-Буд» із посадовим окладом у 8 000 грн, то позовні вимоги про внесення запису в трудову книжку про прийняття його на роботу з 20 липня 2011 року задоволенню не підлягають.

Задовольняючи позовні вимоги в частині внесення запису в трудову книжку про звільнення ОСОБА_4 з посади директора ТОВ «Центр-Крок-Буд» з 30 серпня 2013 року, суд першої інстанції не звернув уваги на ту обставину, що власником підприємства або уповноваженим ним органом не приймався наказ про звільнення останнього з посади директора, сама по собі заява ОСОБА_4 подана ТОВ «Центр-Крок-Буд» 08 жовтня 2013 року про звільнення його із займаної посади директора з 08 жовтня 2013 року не може бути підставою для внесення запису про його звільнення в трудову книжку, так як суд вийшов за межі своїх повноважень та не врахував, що правом прийняття та звільнення керівника підприємства користуються особи й органи, передбачені законодавством і статутом господарського товариства.

Доводи касаційної скарги про те, що призначення позивача на посаду директора підтверджується наданими до справи документами (копіями наказу від 20 липня 2011 року № 4, наказу від 01 квітня 20121 року № 4, рішення загальних зборів (учасників) товариства від 02 квітня 212 року № 3) є необґрунтованими.

Так, відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Пунктом 5.2.5 статуту товариства передбачено, що виконавчим органом товариства є директор. З директором укладається договір (контракт), в якому визначається строк найму, права, обов'язки і відповідальність директора. Умови його матеріального забезпечення, умови звільнення його з посади, інші умови найму за погодженням сторін.

Трудовий договір у формі передбаченій статутом підприємства з позивачем власником підприємства або уповноваженим ним органом не укладався.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» в єдиному державному реєстрі містяться відомості про директора юридичної особи, а саме: прізвище, ім'я, по батькові. Дата обрання (призначення) та реєстраційні номери облікових карток платників податків, які обираються (призначаються) до органу управління юридичної особи, уповноважених представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори.

Як установлено апеляційним судом та убачається з довідок Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) ТОВ «Центр-Крок-Буд» починаючи з 2006 року з часу державної реєстрації товариства як юридичної особи та призначення на цю посаду директором підприємства є ОСОБА_5

Зміни щодо керівника зазначеного підприємства протягом 2011-2013 року не вносилися до ЄДРПОУ на підставі вказаних позивачем наказів про призначення його директором товариства з 20 липня 2011 року та аналогічного наказу від 01 квітня 2012 року про призначення його директором цього ж товариства уже з 01 квітня 2012 року.

Проте згідно з положеннями ч. 4 ст. 83 ГК України зміни, які сталися в установчих документах господарського товариства і які вносяться до державного реєстру, підлягають державній реєстрації за тими ж правилами, що встановлені для державної реєстрації товариства.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» при внесенні відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі пов'язані зі зміною керівника до реєстратора подається протокол загальних зборів або наказ про призначення нового керівника. Вказані документи подаються саме особою, уповноваженою діяти від імені юридичної особи, а тому доводи позивача про те, що він був позбавлений можливості зареєструвати зміни щодо керівника в ЄДРПОУ не заслуговують на увагу.

Оскільки зміни щодо керівника підприємства підлягають обов'язковій державній реєстрації, то доводи касаційної скарги про те, що позивач перебував із ТОВ «Центр-Крок-Буд» в трудових відносинах з огляду на положення ч. 4 ст. 24 КЗпП України, згідно з якою трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи, не відповідає обставинам справи та не ґрунтуються на законі.

Згідно із записом внесеним до трудової книжки ОСОБА_5 на підставі наказу від 22 травня 2006 року № 1-К він призначений на посаду директора ТОВ «Центр-Крок-Буд» з 22 травня 2006 року. Запис про звільнення його з цієї посади трудова книжка не містить.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Херсонської області від 03 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко М.В. Демяносов І.М. Фаловська