Провадження № 2/537/43/2016
Справа № 537/3627/15-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.01.2016 р. м. Кременчук

Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді Степури А.А., за участю секретаря Грицькової Я.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором банківського обслуговування,

ВСТАНОВИВ

Позивач ПАТ "Всеукраїнський ОСОБА_1" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» ОСОБА_3 звернувся в суд з позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивував тим, що 8 лютого 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнським ОСОБА_1 Банком», та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір банківського обслуговування № В1_ЖК00011796, згідно якого останній отримав кредит на поточні потреби в розмірі 25000,00 гривень термін повернення кредиту 8.02.2014 року. Відповідно до Договору за користування кредитними коштами встановлюється процентна ставка в розмірі 20% та комісії за управління кредитом в розмірі 1,50% від суми кредиту. Факт отримання Кредиту відповідачем підтверджується доданою до позовної заяви копією меморіального ордеру. Відповідно до п.2.5.2 Договору позичальник зобовязується не пізніше дати, встановленої в графіку, поповнювати рахунок ПАТ «ВіЕйБіБанк», вказаний в п.6 Спеціальної частини Договору, у валюті Кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу Банку або безготівковим перерахуванням, у сумках не менших за суми платежів, встановлені в графіку, а також в сумах комісії за управління кредитом. Позивач зі своєї сторони виконав договірні зобовязання за договором в повному обсязі, а відповідач від виконання зобовязання ухиляються. Відповідач порушив свої зобовязання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість за кредитом. На даний момент заборгованість за договором банківського обслуговування № В1_ЖК00011796 становить всього 249259,84 грн. в тому числі кредит 22185,55 грн., відсотки 15459,16 грн., комісія за РО 9477,62 грн., плата за пропуск платежів 202137,51 грн.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, в заяві вказує, що позов підтримує в повному обсязі.

Представники відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково і надали заяву про застосування позовної давності та наслідків її пропуску до всіх позовних вимог, які подані з порушенням строків позовної давності.

Вислухавши позивача та його представників, свідка ОСОБА_6, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до наступних висновків.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 20.03.2015 року прийнято рішення № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБІ Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку», згідно із яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБІ Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на здійснення ліквідації зазначеного банку провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_3.

Згідно з положенням ч. 2 статті 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду має право, зокрема, заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку.

У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 8 лютого 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнським ОСОБА_1 Банком», та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір банківського обслуговування № В1_ЖК00011796, згідно якого останній отримав кредит на поточні потреби в розмірі 25000,00 гривень термін повернення кредиту 8.02.2014 року.

Згідно п. 4.2. Договору у випадку невиконання Позичальником обов»язку, передбаченого п. 3.3.3. Загальної частини Договору, при тому, що прострочення виконання боргових зобов»язань за Договором перевищило 60 (шістдесят) календарних днів, ОСОБА_1 має право вимагати від Позичальника додатково сплатити Банку штраф у розмірі, зазначеному в п. 8 Спеціальної частини Договорів.

Згідно п. 4.3. Договору, у випадку прострочення Позичальником плати або сплати не в повному обсязі чергового платежу за Графіком, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобовязань (а саме неповерненої чергової частини Кредиту та/або несплачених процентів та/або комісії за управління Кредитом), строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Ставка, яка застосовується для обчислення пені, зазначена в п. 9 Спеціальної частини Договору.

Як вбачається із розрахунку позивача станом на 3 серпня 2015 року відповідач має перед банком заборгованість яка становить всього 249259,84 грн. в тому числі кредит 22185,55 грн., відсотки 15459,16 грн., комісія за РО 9477,62 грн., плата за пропуск платежів 202137,51 грн.

Згідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором, а згідно ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором.

ОСОБА_2 частково погашала кредит, але двома платежами 11 березня 2011 року в розмірі 1500,00 грн., що підтверджується квитанцією №381413 та 24 жовтня 2011 року в розмірі 3000,00 грн., що підтверджується квитанцією №1097362.

Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 Цивільного процесуального кодексу України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасний наведенням відповідних мотивів.

Згідно ч.З ст.254 Цивільного кодексу України строк виконання кожного щомісячного зобовязання спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Тобто право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а відтак перебіг строку позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Як зазначив Верховний Суд України: «Відповідно до ст.261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу...» (справа № 6-1 ІбцсІЗ)

В постанові від 03.06.2015р. по справі № 6-31 цс 15, зазначається: «У разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу».

В судовому засіданні встановлено, що позивач, дізнавшись про своє порушене право, починаючи з 09.04.2011р. та в наступному після 09.11.2011 року , тому в межах строку позовної давності, мав предявити свої вимоги щодо погашення кожного окремого щомісячного платежу, але з позовною заявою про стягнення боргу банк звернувся лише 11.08.2015 р.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У відповідності до норм ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з положеннями ст.258 ЦК України позовна давність щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлена в один рік.

Відповідно до ч. 5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до умов договору термін повернення кредиту 8 лютого 2014 року, а тому строк позовної давності по неустойці закінчився 8 лютого 2015 року.

Відповідно до п. 31 постанови «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» від 30.03.2013 р. про те, що враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторін у спорі. Оскільки із спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткового вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовується і до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи).

Позивачем наданий розрахунок заборгованості за кредитним договором, але, в умовах кредитного договору відсутні такі зобовязання позичальника, як сплата комісії за РО та плата за пропуск платежів. При цьому представник позивача в судове засідання не зявивсяі доказів щодо наявності таких зобовязань не надав, а тому зазначені позовні вимоги задоволенню не підлягють.

Також суд не приймає до уваги нарахування позивачем так званих додаткових платежів за Договором при наявності постанови Правління Національного Банку України від 19.03.2015 № 188 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" та початку процедури ліквідації банку, оскільки при відкликанні банківської ліцензії припиняються всі операції, то нарахування будь-яких додаткових платежів за договором банківського обслуговування є безпідставними та незаконними.

Відповідно до постанови Вищого господарського суду України від 16.12.2013 року по справі № 5023/5556/13 зазначено, що «... з моменту прийняття Національним банком України рішення про відкликання ліцензії та відкриття ліквідаційної процедури банку останній втрачає право на здійснення банківської діяльності, зокрема, нарахування процентів за всіма кредитними договорами».

Правовою позицією Вищого господарського суду України, викладеній в постанові від 16.12.2013 р. по справі № 5023/2491/11, - нарахування таких процентів Банком є частиною його банківської діяльності, здійснення якої припиняється з моменту відкликання банківської ліцензії.

Згідно висновку експерта та пояснень наданих в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 встановлено, що розрахунок заборгованості Банку по договору банківського обслуговування № В1_ЖК00011796 від 08.02.2011 р. укладеним ПАТ «ВіЕйБі Банк» з ОСОБА_2, не відповідає положенням Договору.

За таких обставин, до вимог позивача щодо стягнення суми кредиту, відсотків та комісії за управління кредитом застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки по кожному щомісячному платежу.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що відповідачем ОСОБА_2В заявлено клопотання про застосування судом наслідків пропущення строку позовної давності, а позивачем не надано доказів поважності причин його пропуску, а тому задоволенню підлягають вимоги в межах трьох років, тобто в межах строку позовної давності, в загальній сумі 34344,15 грн., в тому числі кредит за період з 08.09.2012 року по 08.02.2014 року в розмірі 14348,14 грн., відсотки за період з 8.09.2012 року по 3.08.2015 року в розмірі 13246,01 грн., комісія з 08.09.2012 року по 08.02.2014 року в розмірі 6750,00 грн.

У відповідності до ч.3 ст. 88 ЦПК України , якщо позивача , на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

У звязку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору, рішення прийнято на його користь, тому судовий збір згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача.

Керуючись ст.ст.10, 60, 79, 88, 212, 213, 215, 226,373 ЦПК України, ст. ст.526, 527, 530, 549, 550, 551, 552, 610, 612, 625, 1048, 1049, 1050, 1052, 1054, 1055 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором банківського обслуговування задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» заборгованість за договором банківського обслуговування №В1_ЖК00011796 від 08.02.2011 року в сумі 34 344 (тридцять чотири тисячі триста сорок чотири) грн. 15 коп.

В іншій частині позовних вимог публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати в сумі 343 грн. 53 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Полтавської області через Крюківський районний суд м.Кременчука протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 15.01.2016 року.

Суддя: Степура А.А.