№ 556/1937/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.01.2016 року.

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі

головуючої судді Іванків О.В.,

при секретарі Кньовець Н.П.,,

з участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Володимирець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення без надання іншого житлового приміщення та зняття з реєстрації, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про його виселення без надання іншого житлового приміщення та зняття з реєстрації.

В обгрунтування позовних вимог зазначила, що відповідач є колишнім чоловіком її дочки ОСОБА_3. Відповідач зареєстрований та проживає разом з нею, її дочкою та двома неповнолітніми онуками в будинку, який належить позивачці на праві приватної власності. Відповідач систематично зловживає спиртними напоями, постійно погрожує фізичною розправою, застосовує до дочки та їх спільних дітей психологічне насильство, тобто створює нестерпні умови, які роблять неможливим спільне з ним проживання в одному будинку. З приводу його протиправних дій вони неодноразово зверталась до органів внутрішніх справ, ОСОБА_2 неодноразово був притягнутий до адміністративної відповідальності. Оскільки відповідач в даний час не є членом сімї позивача, і у добровільному порядку виселятись не бажає, просила виселити відповідача ОСОБА_2 з вказаного житлового будинку без надання іншого житла.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, надала пояснення в межах позову.

Відповідач ОСОБА_2 заперечив проти позову, пояснив, що в даний час проживає в с.Веретено, разом з колишньою дружиною та їх дітьми, в будинку який належить його тещі ОСОБА_1. Виселитись з даного будинку він не має можливості оскільки іншого житла він не має, куди піти жити не знає.Щодо своєї протиправної поведінки пояснив, що дійсно такі факти мали місце, але в даний час він бажає примирититсь з тещею і дружиною, налагодити свої стосунки з ними. Просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку №17 по вул.Кузнецова в с.Веретено Володимирецького району, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом серії ВВТ №655628 та витягом з Державного реєстру про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_2 перебував у шлюбі з ОСОБА_3 - донькою власника будинку ОСОБА_4, і цей шлюб розірвано рішенням Володимирецького районного суду від 02.04.2015 року, яке набрало чинності 21.04.2015 р.

З довідки №1708 від 11.11.2015 року, виданої виконавчим комітетом Полицької сільської ради, вбачається, що до складу сімї позивача ОСОБА_1 входять її дочка ОСОБА_3, колишній зять, відповідач ОСОБА_2, неповнолітні онуки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2

Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 тривалий час був членом сімї власника житлового будинку №17 по вул.Кузнецова в с.Веретено. З урахуванням викладеного, коло житлових прав та обовязків відповідачів визначаються положеннями ст.156 Житлового Кодексу України та ч.1 ст.405 Цивільного Кодексу України.

Так, члени сімї власника житла мають рівні з ним права щодо користування житловим приміщенням за його цільовим призначенням. При цьому, у разі припинення сімейних відносин з власником, колишні члени його сім'ї не позбавляються права користування житловим приміщенням, однак у певних, визначених законом випадках, можуть набувати обовязок вносити плату за користування житловим приміщенням.

Проаналізувавши у сукупності ст.ст.156 та 162 Житлового Кодексу України та ст.ст.402 та 405 ЦК України, суд приходить до висновку, що вибуття певної особи зі складу сім'ї власника житла із збереженням за нею права на користування житлом і появою обов'язку сплачувати зазначені платежі не перетворює цю особу на наймача житла, оскільки відносини найму ґрунтуються на договорі, а права членів сім'ї власника житла, в т.ч. і колишнього на законі, і в даному випадку має місце сервітут, встановлений в силу закону.

Що стосується підстав виселення членів сімї власника житла, то такі підстави передбачені ст..ст.157 та 116 Житлового Кодексу України.

Так, як вбачається зі ст.157 Житлового Кодексу України члени сімї власника житлового будинку можуть бути виселені у судовому порядку без надання іншого житлового приміщення з підстав, передбачених ст.116 ЖК України.

У відповідності до положень названої статті особу може бути виселено, якщо вона систематичним порушенням правил співжиття робить неможливим для інших спільне проживання з нею в одному будинку, а вжиті заходи впливу виявились безрезультатними.

До таких заходів відносять, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення), як це вказано у п.17 постанови Пленуму ВСУ "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12 квітня 1985 року №2, з наступними змінами та доповненнями.

Постановами Володимирецького районного суду від 12.10.2015 року та 23.11.2015 року відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.173-2 ч.1 та ст.173-2 ч.2 КУпАП, тобто за вчинення насильства у сімї та повторне протягом року вчинення насильства у сімї. З названих постанов, які винесені у присутності ОСОБА_2, не оскаржувались та набрали законної сили, а також з висновків, складених дільничним інспектором міліції Кузнецовського МВ УМВС України, вбачається, що в період липня - жовтня 2015 року ОСОБА_2 систематично, перебуваючи у стані алкогольного сп"яніння, вчиняв насильницькі дії відносно членів своєї сім"ї, які спільно з ним проживають.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що відповідач своєю протиправною поведінкою систематично порушує правила співжиття, і унеможливлює спільне з ним проживання у сімї, в якій виховуються неповнолітні діти, суд приходить до висновку, що позов є обгрунтованим і підлягає до задоволення.

Як вбачається зі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою;

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 15, 30, 62, 202 ЦПК України, ст.116, 157 ЖК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити повністю.

Виселити ОСОБА_2 із житлового будинку №17 по вул.Кузнецова в с.Веретено Володимирецького району Рівненської області без надання іншого жилого приміщення.

Зняти ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 з реєстрації місця проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені у звязку з розглядом справи в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп..

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Володимирецький районний суд. Апеляцію може бути подано сторонами протягом десяти днів після проголошення рішення. Особи, що приймали участь у розгляді справи але не були присутніми під час проголошення рішення, мають право подати апеляцію протягом десяти днів з часу отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляцію не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після оголошення ухвали апеляційного суду.

С У Д Д Я :