Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2016 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд у складі: головуючого судді Кравченко Л.Ю., при секретарі Огнев'юк Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні домоволодінням,

В С Т А Н О В И В

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що на підставі договору купівлі-продажу від 28.05.2013 року їй належить 7/20 частин житлового будинку АДРЕСА_1. Відповідачі самовільно поставили паркан на земельній ділянці та захватили 40 кв.м., чим перешкоджає їй обслуговувати домоволодіння та земельну ділянку. Тому просить усунути перешкоди в користуванні своїм домоволодінням АДРЕСА_1, зобов'язавши ОСОБА_2 убрати паркан та перенести його на границю землекористування.

В подальшому позивач уточнила позовні вимоги та остаточно просить усунути перешкоди в користуванні 7/20 частин домоволодіння АДРЕСА_1, зобов'язавши ОСОБА_2 та ОСОБА_3 убрати паркан, зведений на фундаменті будівлі під літ В, яка знесена та перенести його на границю землекористування, яка встановлена та зафіксована в технічному паспорті домоволодіння.

Представники позивача в судовому засіданні наполягають на вимогах позову, з підстав, викладених в ньому. Пояснили, що в травні 2013 року коли був придбаний будинок спірного паркану не було. В подальшому відбувався ремонт і в будинку ніхто мешкав. В серпні 2013 року, коли вселилася позивач, з'ясувалося, що відповідачі за цей період самовільно поставили паркан. Колишній власник частини будинку позивача повідомив, що між співвласниками склався порядок користування земельною ділянкою, як зображено в технічному паспорті. Тому просять позов задовольнити повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечує проти задоволення позову. Пояснила, що в 2012 році її батько ОСОБА_4 приватизував будинок та земельну ділянку 0,545 га без виділу землі в натурі, що складає 13/20 частин. ОСОБА_4 з колишнім власником частини будинку позивача ОСОБА_5 узгодили порядок користування земельною ділянкою. Її братом ОСОБА_3 восени 2012 року був зведений паркан. Після смерті батька вона із братом отримали у спадщину будинок із земельною ділянкою. Після смерті батька ані вона, ані брат жодних парканів не ставили. Тому просить в задоволенні позову відмовити. При складанні акту квартальним комітетом вона присутня не була.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечує проти задоволення позову. Пояснив, що із колишнім власником частини будинку позивачів ОСОБА_5 його батько узгодив порядок землекористування відповідно до часток. Літня кухня під літерою Б та яка знаходилася у землекористуванні ОСОБА_5 була розібрана та на фундаменті кухні був зведений паркан. При цьому паркан був переставлений відповідно до границі будинку. У його батька з колишніми власниками не було суперечок з приводу землекористування. Лише після продажу будинку син позивача став пред'являти безпідставні претензії на землю. Поросить в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечує проти задоволення позову. Пояснила, що позивач не має права власності на земельну ділянку, а є лише користувачем ділянки. Позивачем не надано жодного належного доказу, що відповідачі перешкоджають позивачу у праві користування землею. Між колишніми власниками було встановлено порядок користування земельною ділянкою відповідно до часток права власності на нерухомість. Просить в задоволені позову відмовити.

Спеціаліст ТОВ БТІ Опанасенко В.Л. в судовому засіданні пояснив, що відповідно до інвентаризаційної справи будинку АДРЕСА_1, станом на 13.09.2012 року спірний паркан відсутній. Також в матеріалах інвентаризаційної справи та плані земельної ділянки відсутній закріплений порядок землекористування. Відповідачі зазначають, що приватизували частину землі. Він не може вказати в ідеальних частинах частину їх ділянки.

Суд, вивчивши матеріали справи та вислухавши пояснення сторін, вважає що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що рішенням Запорізької міської ради №92 від 28.11.2012 року передано ОСОБА_4 у власність 0,0545, 13/20 частин загальної площі земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з договором купівлі-продажу від 28.05.2013 року ОСОБА_1 придбала 7/20 часток будинку АДРЕСА_1. Земельна ділянка, на якій знаходиться відчужувана частка житлового будинку, не приватизована. Вказаний договір засвідчено приватним нотаріусом.

28.05.2013 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності внесено запис про право власності 7/20 часток будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_1

З технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 станом на 31.05.2013 року вбачається, що 13/20 частин будинку належить ОСОБА_4, а 7/20 частин будинку - ОСОБА_1. На технічному паспорті не відображено спірний паркан.

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_4 спадщина складається з 13/20 частин земельної ділянки, розташованої в АДРЕСА_2, та належить по ? частини ОСОБА_3 і ОСОБА_2

15.10.2015 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності внесено запис про право власності 13/40 часток будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 та 13/40 часток цього ж будинку за ОСОБА_3

Відповідно до протоколу від 20.05.2015 року комісією про розгляд спорів з приводу суміжного землекористування районної адміністрації міської ради по Орджонікідзевському району роз'яснено ОСОБА_7 статтю 103 ЗК України стосовно добросусідства та зазначено, що земельні спори з приводу володіння, користування та розпорядження земельними ділянками вирішуються виключно судом.

Відповідно до акту №16 від 19.09.2015 року квартального комітету по зверненню ОСОБА_1 в результаті огляду земельної ділянки та технічного паспорту було відмічено, що частина будинку, що належить ОСОБА_1 була придбана в травні 2013 року та заселена в липні 2013 року. В період між купівлею та заселенням ОСОБА_4 встановив паркан та захватив частину земельної ділянки.

З наданого відповідачем ОСОБА_3 фотознімку вбачається спірний паркан, який розташований перпендикулярно до бетонної огорожі земельної дільниці.

Згідно з додатку до витягу з Державного реєстру земельного кадастру про земельну ділянку, сформованого 08.10.2013 року на замовлення ОСОБА_4, на кадастровому плані земельної ділянки по АДРЕСА_1 відсутній будь який внутрішній паркан.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Частинами 1, 2 ст. 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Оскільки відповідачами не доведено, що була отримана згода співвласників на встановлення спірного паркану, то позов в частині усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зобов'язання здійснити демонтажу паркану підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.. 10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Наданий в судовому засіданні представниками позивача додаток до кадастрового плану земельної ділянки по АДРЕСА_1 із вказаними границями земельних ділянок ОСОБА_8 0,0334 га та за ОСОБА_4 0,0505 га, як доказ того, що саме такий встановлений порядок землекористування суд не приймає як належний та допустимий доказ через те, щ він не містить взагалі жодного підпису колишніх власників про те, що вони згодні із розподілом земельної ділянки.

Суд не приймає до уваги наданий відповідачами додаток до кадастрового плану земельної ділянки по АДРЕСА_1, оскільки він містить рукописний текст, проте ким саме зроблений цей запис, визначити не можливо. Тому вказаний додаток не може бути допустимим доказом.

Також, ці додатки суперечать додатку до витягу з Державного реєстру земельного кадастру про земельну ділянку, сформованого 08.10.2013 року на замовлення ОСОБА_4, про те, що на кадастровому плані земельної ділянки по АДРЕСА_1 відсутній будь який внутрішній паркан.

В судовому засіданні судом позивачу пропонувалося призначення технічної експертизи відповідності займаних часток земельної ділянки частці у праві спільної часткової власності. Але позивач відмовилася від цього.

Суд вважає, що позивачем не доведено, що саме такий порядок землекористування, який зображений на наданому ним додатку до кадастрового плану земельної ділянки по АДРЕСА_1 , був встановлений власниками.

Тому вимога позову про перенесення паркану на границю землекористування, яка встановлена та зафіксована в технічному паспорті домоволодіння задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208,212-215 ЦПК України, ст. 358, 391 ЦК Україна, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Усунути перешкоди в користуванні 7/20 частин домоволодіння АДРЕСА_1, зобов'язавши ОСОБА_2 та ОСОБА_3 убрати паркан, зведений на фундаменті будівлі під літ В, яка знесена.

В решті задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Запорізької області на протязі десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.Ю.Кравченко