Рішення

Іменем України

Справа № 712/5968/15-ц

Провадження 2/712/65/16

21 грудня 2016 року Соснівськийрайонний суд м. Черкаси в складі:

головуючого/судді - МАРЦІШЕВСЬКОЇ О.М.

при секретарях Вдовенко О.В., Тимошенко Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ПАТ "Банк Форум" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Форум" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

ПАТ "Банк Форум" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Форум" звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення боргу за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідно до Договору № 3-0574/13/40-ZDW від 16.10.2013року відповідач ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 570 000грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,70% на рік з кінцевим терміном повернення 15.09.2014 року. В якості забезпечення виконання зобов"язань, згідно п.1.4 укладено договір застави майнових прав вимоги на грошові кошти, які знаходяться на вкладному (депозитному) рахунку в ПАТ "банк Форум" на імя ОСОБА_1 згідно з Договором банківського вкладу № 2635/4000/642776 від 07.10.2013 року. Також для забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов"язань по кредитному договору між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 укладений договір поруки № 3-0305/13/40-Р від 16.10.2013 року, відповідно до якого відповідач ОСОБА_2 поручився за належне та своєчасне виконання позичальником у повному обсязі зобов"язань за кредитним договором, у разі невиконання зобов"язань відповідачі відповідають перед позивачем як солідарні боржники, відповідно до п.1.1 Договору поруки. Зобов'язання по вказаному кредитному договору належним чином відповідач не виконала, у зв'язку з чим станом на 14.05.2015 року має заборгованість 867937,73 грн., яка складається з 570 000 грн. - заборгованості за кредитом, 128200,03 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 169 737,70 грн. пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ. Просить суд стягнути з відповідачів солідарно заборгованість в сумі 867937,73 грн., судові витрати покласти на відповідачів.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав та просив позов задоволити. Вказував, що з 16.06.2014 року розпочата процедура ліквідації банку та позичальник ОСОБА_1 є також вкладником даного банку та визнана кредитором четвертої черги на суму 629 694,47 грн., виплата гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів Фонду не виплачувалась, оскільки майнові права за даним договором вкладу передані у заставу в забезпечення виконання кредитних зобовязань, правом звернення боргу на предмет застави банк не скористався. В жовтні 2015 року ОСОБА_1 зверталась до банку з заявою про зарахування зустрічних вимог по кредитному договору та договору вкладу, однак в цьому позивачем було відмовлено, оскільки згідно затвердженого в 2014 році списку позичальник була віднесена до асоційованих осіб банку в звязку з тим, що її чоловік ОСОБА_2 з 16.09.2013р. до 17.07.2014р. обіймав посаду директора відділення № 4000 "Черкаська дирекція ПАТ "Банк Форум". Просив заявлений позов задоволити у повному обсязі.

Відповідачі та їх представник в ході судового розгляду позов не визнали, в наданому суду запереченні зазначали, що оскільки боржник за кредитним договором ОСОБА_1 одночасно визнана кредитором ПАТ "Форум Банк" на загальну суму 629 694,47 грн., вказані вимоги є зустрічними та однорідними, а також такими, строк виконанняяких настав, тому 06.10.2015 року відповідачем ОСОБА_1 було направлено лист від 06.10.2015 року щодо зарахування коштів, які знаходяться на вкладному рахунку в рахунок погашення загальної заборгованості відповідачки за кредитним договором № 3-0574/13/40-ZDW від 16.10.2013 р., оскільки таке право відповідачки згідно внесених у 2015 році змін до законодавства передбачено відповідно до ч.2 п.8 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, однак банком в цьому було відмовлено без законних підстав, оскільки на момент звернення з приводу зарахування зустрічних вимог та на момент видачі кредиту позивачка не мала передбачених законом ознак повязаної з банком особи і такий її статус не був встановлений у передбаченому законом порядку, тому вважали, що зобовязання відповідача перед банком за кредитним договором від 16.10.2013 року на суму 601131,67 грн є припиненими з 16.10.2015 року шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог відповідно до ст. 601 ЦК України та Закону україни "Про систему гарнтування вкладів фізичних осіб", просили відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільного законодавства.

Судом встановлено, що 07.10.2013 року між ПАТ "Банк Форум" та ОСОБА_1 року був укладений договір банківського вкладу № 2635/4000/642776 за яким ОСОБА_1 відкрила депозитний рахунок в ПАТ "Банк Форум" на суму 600 000 грн. з процентною ставкою за Депозитом 17,7% річних та строком розміщення депозиту з 07.10.2013 року по 12.10.2014 року.

16.10.2013 року між банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 3-0574/13/40-ZDW відповідно до якого відповідачці був наданий кредит в розмірі 570 000 грн. на споживчі цілі, на засадах забезпеченості, поверненя, строковості, платності, цільового характеру використання. За користування кредитом позичальник сплачує відсотки у розмірі 18,70% на рік, відповідно до п.3.2. кредитного договору. Згідно з п.1.3 кінцевий термін повернення 15.09.2014 року. Надання кредиту підтверджено з явою про видачуготівки № 318000 від 16.10.2013р. Відповідно до заяви ОСОБА_2 від 16.10.2013 року він дав згоду про укладення його дружиною ОСОБА_1 кредитного договору з ПАТ "Банком Форум", при цьому підтвердив, що отримання кредиту, здійснюєтьсяйого дружиною в інтересахсім"ї.

В якостізабезпечення виконання зобов"язань, згідно п.1.4 укладено договір застави майнових прав вимоги на грошові кошти, якізнаходяться на вкладному (депозитному) рахунку в ПАТ "Банк Форум" згідно з Договором банківського вкладу № 2635/4000/642776 від 07.10.2013 року. Також для забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов"язань по кредитному договору позивач уклав договір поруки № 3-0305/13/40-Р від 16.10.2013 року, відповідно до якого відповідач ОСОБА_2 поручився за належне та своєчасне виконання відповідачем ОСОБА_1 у повному обсязі зобов"язань за кредитним договором, у разі невиконання зобов"язань відповідачі відповідають перед позивачем як солідарні боржники, відповідно до п.1.1 Договору поруки.

З 16.09.2013р. до 17.07.2014р. ОСОБА_2 обіймав посаду директора відділення № 4000 "Черкаська дирекція ПАТ "Банк Форум".

16.06.2014 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок ліквідації ПАТ "Банк Форум".

Відповідно до витягу з реєстру вимог кредиторів ОСОБА_1 визнана кредитором ПАТ "Банк Форум" четвертої черги в розмірі 629 694,47 грн., виплата гарантованої суми відшкодування за рахуноккоштів Фонду не виплачувалась, оскільки майнові права за даним договором вкладу передані у заставу в забезпечення виконання кредитних зобовязань за кредитним договором.

В звязку з порушенням кредитних зобовязань заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 14.05.2015 року становить 867937,73 грн., яка складається з 570 000 грн. - заборгованості за кредитом, 128200,03 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 169 737,70 грн. пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ. Згідно висновку експерта від 11.04.2016р. № 587,1327/15-23 заборгованість за кредитним договором станом на 14.05.2016р. визначена в розмірі 601 131,67 грн., в тому числі 570 000 грн. неповернутий кредит, проценти 30 662,88 грн., пеня 468,79 грн., при цьому екперт виходив з того, що з початку ліквідаційної процедури 14.06.2014р. у банку згідно законодавства відсутнє право нарахування відсотків та пені. З даним посиланням суд не може погодитись, оскільки умови кредитного договору з моменту його укладення не змінювались за погодженням сторін чи в судовому порядку, здійснення ліквідаційної процедури за законом не є підставою для припинення, розірвання або невиконання договорів, які укладені у передбаченому законом порядку до початку ліквідаційної процедури. Зідно показів судового експерта ОСОБА_4 в судовому засіданні розрахунок банку 867937,73 грн. відповідає умовам кредитного договору, тому суд погоджується з наданим банком розрахунком.

Звернення стягнення заборгованості на предмет застави банком не здійснювалось, рішенням апеляційного суду Черкаської області від 09.10.2014 року відмовлено у позові ОСОБА_1 до ПАТ "Банк Форум" про визнання зобов"язання припиненим з даної підстави, встановлено, що звернення боргу на предмет застави є правом.

06 жовтня 2015 року ОСОБА_1 зверталась до банку з заявою про зарахування зустрічних вимог по кредитному договору та договору вкладу, однак в цьому позивачем було відмовлено, оскільки згідно затвердженого в 2014 році списку позичальник була віднесена до асоційованих осіб банку в звязку з тим, що її чоловік ОСОБА_2 з 16.09.2013р. до 17.07.2014р. обіймав посаду директора відділення № 4000 "Черкаська дирекція ПАТ "Банк Форум".

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не передбачено субсидіарну відповідальність поручителя (ст.554 ЦК).

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини.

Згідно з ч.8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Наслідки початку процедури ліквідації банку визначені ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно з Пунктом 8 ч. 2 ст. 46 цього Закону у редакції згідно із Законом № 629-VIII від 16.07.2015визначено заборону зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін. Також передбачено, що обмеження, встановлені цим пунктом, не поширюються на зобов'язання банку щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, крім обмежень, прямо передбачених законом, у разі, якщо боржник банку одночасно є кредитором цього банку і грошові кошти спрямовуються на погашення зобов'язань за кредитом цього боржника перед цим банком за кредитними договорами та/або за емітованими цим боржником борговими цінними паперами, виключно з урахуванням того, що: за кредитним договором не було здійснено заміни застави, а саме не відбувалося зміни будь-якого з предметів застави на предмет застави, яким виступають майнові права на отримання коштів боржника, які розміщені на відповідних рахунках у неплатоспроможному банку, протягом одного року, що передує даті початку процедури виведення Фондом банку з ринку; кошти перебували на поточних та/або депозитних рахунках такого боржника на дату початку процедури виведення Фондом банку з ринку та договірне списання з цих рахунків передбачено умовами договорів, укладених між боржником і банком. Зазначені операції у будь-якому разі заборонені за договорами, укладеними з повязаними з банком особами.

Відповідно до ст.52 Закону «Про банки і банківську діяльність» повязаними з банком особами є: 1) контролери банку; 2) особи, які мають істотну участь у банку, та особи, через яких ці особи здійснюють опосередковане володіння істотною участю у банку; 3) керівники банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів банку; 4) споріднені та афілійовані особи банку, у тому числі учасники банківської групи; 5) особи, які мають істотну участь у споріднених та афілійованих особах банку; 6) керівники юридичних осіб та керівники банків, які є спорідненими та афілійованими особами банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів цих осіб; 7) асоційовані особи фізичних осіб, зазначених у пунктах 1-6 цієї частини; 8) юридичні особи, в яких фізичні особи, зазначені в цій частині, є керівниками або власниками істотної участі; 9) будь-яка особа, через яку проводиться операція в інтересах осіб, зазначених у цій частині, та на яку здійснюють вплив під час проведення такої операції особи, зазначені в цій частині, через трудові, цивільні та інші відносини. Банк зобовязаний подавати Національному банку України інформацію про повязаних із банком осіб у порядку, встановленому нормативно-правовими актами Національного банку України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Частиною 1 ст. 601 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» №475/97-ВР від 17 липня 1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року (далі - Конвенція), Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року,«Сєрков проти України» від7 липня 2011 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Суд також враховує застосований у низці рішень Європейського суду з прав людини принцип, згідно з яким ніяке обмеження не є абсолютним, а вводиться лише на той строк, який є необхідним для досягнення передбаченої законом мети. Тягар доказування необхідності введення обмежень покладається на ту сторону, яка вимагає таких обмежень.

Суд виходить з того, що звернення відповідачки в жовтні 2015 року з приводу зарахування зустрічних зобовязань за кредитним договором на підставі передбаченого Законом «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» порядку в сенсі статті 1 Протоколу N 1 може розглядатись виправданими майновими очікуваннями боржника банку, який є одночасно кредитором цього банку, що грошові кошти внесеного ним вкладу будуть спрямовані на погашення зобов'язань за кредитом перед цим банком, оскільки згідно з Законом «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у редакції згідно з Законом № 629-VIII від 16.07.2015 законодавець передбачив право на зарахування однорідних зустрічних вимог боржників та кредиторів банку в період ліквідаційної процедури банку.

В обґрунтування відмови у зарахуванні зустрічних вимог позивачем не доведено відповідність відповідачів критеріям, визначеним ст.52 Закону України «Про банки і банківську діяльність» щодо повязаної з банком особи, щодо віднесення до таких осіб керівників структурних підрозділів банку, яким є відділення банку, не передбачено у ст.52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», також позивачем не було надано витребуваний судом список повязаних з банком осіб затверджений у відповідності до вказаного закону, який банком був поданий до НБУ України.

Що стосується наданого банком список юридичних і фізичних осіб-інсайдерів станом на 01.04.2014р., актуальність обмежень у зарахуванні вимог підлягає підтвердженню у визначеному ст.52 Закону «Про банки і банківськудіяльність» в редакції Закону № 218-VIII від 02.03.2015.

Оскільки позивачем не доведено, що позичальник на момент звернення з заявою про зарахування зустрічних вимог, відповідала критеріям, визначеним пунктами 1-9 частини першої статті 52 Закону «Про банки і банківську діяльність» в редакції Закону № 218-VIII від 02.03.2015 року, з липня 2014 року чоловік відповідачки не займає жодних посад у банку та не має права брати участь в управлінні банком, умови кредитного договору не дають підстави для висновку про наявність закріплених у ньому будь-яких привілеїв позичальника чи особливих умов на момент його укладення, суд приходить до висновку, що позивачем не доведена обґрунтованість на законі відмова у зарахуванні зустрічних вимог. За відсутності належного обґрунтування виправданості таке обмеження має ознаки невідповідності заходу втручання держави в право власності ОСОБА_1 критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, сформованим у сталій практиці ЄСПЛ.

Суд також враховує, що оскільки у даній справі спірвирішуєься за участю Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з приводу цивільно-праових угод, даний спір підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства, що узгоджується з правовою позиціє Верховного Суду України усправіза № 6-2309цс16 від 09.11.2016р.

В звязку з викладеним, суд погоджується з доводами відповідачів про наявність підстав для припинення кредитного зобовязання в частині суми 629 694,47 грн. визнаних банком кредиторських вимог ОСОБА_1 за депозитним договором, з моменту звернення у жовтні 2015 року про зарахування зустрічних однорідних вимог, оскільки відповідно до ч.2 ст.601 ЦК України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав. Зарахування зустрічних однорідних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

За змістом цієї норми закону зарахування є однорідним правочином. У разі, якщо зарахування відбувається на вимогу однієї сторони, друга сторона може його оспорити, посилаючись на недійсність пред'явлених до зарахування вимог. Однак, законодавством не передбачено можливості відмови від вчиненого стороною зарахування. Зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов'язань, в одному із яких одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов'язанні є кредитором у другому).

За таких обставин суд вважає, що внаслідок часткового зменшення зобов'язань відповідачки перед банком за кредитним договором на суму зустрічних однорідних вимог позовні вимоги підлягають до часткового задоволення в сумі 867937,73 грн. - 629 694,47 грн. = 238 243,26 грн.

При зверненні до суду позивач був звільнений від оплати судового збору, тому оплата судового збору покладається на відповідачів у рівних частках пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. Керуючисьст.ст. 10, 60,88, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст. 16, 203, 215, 509, 526, 527, 530, 546, 553, 554, 611, 612, 1050, 1054 ЦК України, Законом України Про банки і банківськуіяльність,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ "Банк Форум" заборгованість за кредитним договором № 3-0574/13/40-ZDW від 16.10.2013 року в сумі 238 243,26 грн.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 судовий збір в дохіддержави в сумі 3654 грн. по 1827 грн. з кожного.

Рішенняможе бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції в 10-ти денний строк з моменту проголошення, особами, які брали участь в розгляді справи та не були присутні під час проголошення рішення - з моменту отримання його копії.

ГОЛОВУЮЧИЙ: