Справа №295/5065/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2016 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого - судді Кузнєцова Д.В.,

при секретарі с/з - Білінській Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із даним позовом в якому вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її дід - ОСОБА_5, після смерті якого залишилося спадкове майно у вигляді 1/2 частини житлового будинку та надвірних будівель по АДРЕСА_1. Позивач ОСОБА_2 посилається у позовній заяві на неможливість надати правовстановлюючі документи на майно з тих причин, що за життя її матері ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, в будинку сталася пожежа та документи були знищені. За словами позивача, вона є єдиною спадкоємицею за законом І черги після смерті матері - ОСОБА_6 Серед інших спадкоємців, що можуть претендувати на спадкове майно є тітка позивача - ОСОБА_3, яка відмовилася від прийняття спадщини на користь ОСОБА_2 З огляду на відсутність документів та реєстрації права на спадкове майно, що перейшло позивачу у власність від діда, бездіяльність спадкодавця щодо реєстрації нерухомого майна,гр. ОСОБА_2 просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину житлового будинку та надвірних будівель (літня кухня, сараї, уборна) за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві та просили їх задовольнити в повному обсязі. ОСОБА_2 зазначила, що третя особа ОСОБА_4, яка померла влітку, є двоюрідною сестрою її матері. Позивач народилась в будинку за вищевказаною адресою і там проживала. Ніяк не могла оформити документи на будинок бо не було коштів. Додала, що її дід побудував будинок по АДРЕСА_1 та є власником його 1/2 частини, в той час як власником іншої частини була ОСОБА_4 Окрім цього ОСОБА_2 пояснила суду, що на момент смерті діда - з ним проживала його дочка та мати позивача ОСОБА_7, а на момент смерті останньої - з нею проживала тільки позивач, котра являється її єдиною донькою та зараз проживає в будинку по АДРЕСА_1 разом із чоловіком та двома дітьми. Відповідач же залишила місце проживання за вищезазначеною адресою, за словами ОСОБА_2, приблизно 50 років тому.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, направила заяву про визнання позову та розгляд справи у її відсутність (а.с. 39).

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила суду, що позивач є її двоюрідною сестрою, а відповідач приходиться рідною тіткою. Свідок вказала, що народилась в будинку по АДРЕСА_1 у 1955 році та проживала там до середини 70-х років. Зі слів померлого ОСОБА_9, який приходиться дідом позивача, їй стало відомо, що самі він побудував будинок, котрий був поділений на 2 частини: 1/2 належала безпосередньо ОСОБА_9, а інша - ОСОБА_4 Також свідок додала, що станом на 1971 рік в будинку по АДРЕСА_1 проживала ОСОБА_7, а вже у 1996 році разом з нею у спірному будинку проживала і її донька - позивач ОСОБА_2 Відповідач ОСОБА_3 була опікуном над неповнолітньою ОСОБА_2, але по пров. ІІІ-му Сосновому не проживала, а мала свою квартиру. За словами свідка, у позивача був рідний брат, який помер через 3 місяці після народження. В свою чергу у померлого ОСОБА_9 було 5 дітей, але з них в живих залишилась тільки ОСОБА_3, інші померли. Окрім цього свідок ОСОБА_8 показала, що дітей у третьої особи ОСОБА_4 не було і на даний час у другій половині будинку по АДРЕСА_1 ніхто не проживає.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилась, за словами позивача - померла.

Суд, заслухавши пояснення позивача та їх представника, допитавши свідка, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оглянувши копії спадкових справ, заведених до майна померлих ОСОБА_9 та ОСОБА_7, приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід позивача - ОСОБА_9, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого Житомирським міським бюро РАЦС 24.05.1971 року (а.с. 7, 85).

Після смерті ОСОБА_9 відкрилась спадщина і приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Поліщуком А.І. була заведена спадкова справа №23/2015 до майна померлого.

Як вбачається із копії спадкової справи №23/2015, позивач ОСОБА_2 звернулась із заявою від 24.09.2015 про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлого діда (а.с. 73).

В матеріалах спадкової справи відсутні будь-які інші заяви про прийняття спадщини до майна померлого ОСОБА_9, проте із нотаріально посвідченої заяви гр. ОСОБА_3 від 02.04.2015 слідує, що відповідач відмовилась від прийняття спадщини після смерті померлого ОСОБА_9 на користь онуки померлого - ОСОБА_2 (а.с. 28).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_7, яка приходиться матір'ю позивача, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, виданого Богунським райвідділом РАГС м. Житомира 06.01.1996 року (а.с. 8, 115).

Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина і приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Поліщуком А.І. була заведена спадкова справа №46/2015 до майна померлої.

Як вбачається із копії спадкової справи №46/2015, позивач ОСОБА_2 звернулась із заявою від 13.11.2015 про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлої матері (а.с. 107).

В матеріалах спадкової справи відсутні будь-які інші заяви про прийняття спадщини до майна померлої ОСОБА_7

Приватним нотаріусом Поліщуком А.І. постановами від 24.09.2015 року та від 13.09.2015 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку АДРЕСА_1 у зв'язку із тим, що заявник не надала правовстановлюючого документу на частину будинку, а також відсутністю можливості визначити повне коло спадкоємців та частку заявниці у спадковому майні (а.с. 92, 103).

Як роз'яснено судам у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Згідно п. 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Статтею 525 ЦК УРСР визначено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно із положеннями ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до ст. 6 ЦК УРСР захист цивільних прав здійснюється в установленому порядку судом, арбітражем або третейським судом шляхом, зокрема, визнання цих прав.

Як роз'яснено у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як вбачається із довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 27.05.2015, в указаних реєстрах відсутні відомості про зареєстровані речові права на будинок, розташований по АДРЕСА_1 (а.с. 49-50, 59-60).

Із довідки КП «Житомирське обласне МБТІ» Житомирської облради від 25.05.2015 року за №481 слідує, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи на об'єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 станом на 1994 рік власником 1/2 частини вказаного будинку була ОСОБА_4 Інформація щодо реєстрації права власності на іншу частину будинку в матеріалах інвентаризаційної справи відсутня (а.с. 47).

Окрім цього, встановити хто був прописаний разом із померлими ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 та ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 на момент їх смерті та протягом 6-ти місяців після смерті не представляється можливим у зв'язку із відсутністю запису в будинковій книзі, що підтверджується довідкою КП «ВЖРЕП №14» від 30.09.2015 року №3220 (а.с. 66).

Статтями 10, 60 ЦПК України закріплений обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За наведених вище обставин суд приходить до висновку про неможливість задоволення позовних вимог гр. ОСОБА_2 оскільки нею не надано та судом не здобуто належних й допустимих доказів належності померлим спадкодавцям на праві власності частини будинку по АДРЕСА_1, а також неможливості встановити факт вступу певних осіб в управління або володіння спадковим майном після смерті ОСОБА_9 та ОСОБА_7 відповідно.

Суд не може прийняти як належний та допустимий доказ, що підтверджує зареєстроване у встановлено порядку право власності на нерухоме майно, технічний паспорт на житловий будинок АДРЕСА_1, з якого слідує, що власником 1/2 частини будинку є ОСОБА_9, оскільки даний документ не може вважатись правовстановлюючим (тобто таким, що підтверджує права певного суб'єкта на нерухоме майно та складений у порядку, передбаченому законодавством) в розумінні норм законодавства України (а.с. 24, 121).

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 6, 525, 529, 548, 549 ЦК УРСР, постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.В. Кузнєцов