Справа № 303/1948/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 липня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1

суддів Готра Т.Ю., Кондора Р.Ю.

при секретарі Кухта М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, інтереси якого представляв ОСОБА_3, на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 29 травня 2016 року по справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення боргу , -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 30.04.2014 року ОСОБА_4 позичила у позивача 55000 грн., що еквівалентно 6470 доларів США. На підтвердження нею було написано розписку, згідно якої зобовязувалась повернути суму позики до 30.06.2014 року. Станом на 21.03.16р. вона так і не повернула кошти. Тому просив стягнути з відповідачки 169772,8 грн. - основного боргу, 123980,62 грн. - проценти від суми позики відповідно до рівня облікової ставки НБУ, 8790,97 грн. - 3 % річних від простроченої суми, 100165,95 грн. - індекс інфляції від простроченої суми. Заявою про уточнення позовних вимог просив стягнути з відповідачки 169772,8 грн. - основного боргу, 44263,65 грн. - проценти від суми позики відповідно до рівня облікової ставки НБУ, 3146,30 грн. - 3 % річних від простроченої суми, 35750 грн. - індекс інфляції від простроченої суми.

Рішенням суду позов задоволений частково: з відповідача в користь позивача стягнуто 55 тис. грн. боргу, 2200 грн. відсотків за користування коштами та судові витрати в сумі 572 грн.

Позивач не погодився з цим рішенням, порушив питання про його скасування та ухвалення нового, яким стягнути з відповідачки 169772,8 грн. - основного боргу, 44263,65 грн. - проценти від суми позики відповідно до рівня облікової ставки НБУ, 3146,30 грн. - 3 % річних від простроченої суми, 35750 грн. - індекс інфляції від простроченої суми.

Апеляційна скарга мотивована порушенням судом норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновкам суду обставинам справи.

В судовому засіданні представник апелянта скаргу з наведених підстав підтримав.

Відповідач в судове засідання не явився, про причину неявки не повідомив. Враховуючи, що він належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджено відповідною розпискою його представника, суд вважав за можливе розглянути справу у його відсутності відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України.

Заслухавши представника апелянта у справі та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги: на сьогоднішній день відповідачка кошти так і не повернула, суд прийняв рішення не застосувавши ст.533, 537,625 ЦК, відповідач повинна сплатити суму з усіма підрахунками.

Зазначені доводи є частково підставними з наступних мотивів.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що 30.01.2014 р. відповідачка отримала в борг від позивача 55 тис. грн. до 01.05.2014 р., в подальшому строк повернення боргу було продовжено до 30.06.2014 р. з сплатою 4% за користування коштами. 1.07.2014 р. ОСОБА_2 на підставі довіреності продав квартиру ОСОБА_4 за 130 тис. грн. чим самим боргові зобовязання відповідачки перед позивачем були припинені. Однак, судовим рішення від 19 лютого 2016 р. договір купівлі-продажу квартири було визнано недійсним і тому наслідки, передбачені ст.625 ЦК України слід застосувати з цієї дати до дати постановлення рішення і така сума становить 55 тис. основного боргу та 2200 грн. як 4% за період з 01.05.2014 р. до 30.06.2014 р.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам постановлене у справі судове рішення не відповідає

По справі установлено, що 30.01.2014 р. відповідачка отримала в борг від позивача 55 тис. грн. до 01.05.2014 р., в подальшому строк повернення боргу було продовжено до 30.06.2014 р. з сплатою 4% за користування коштами. Ця розписка є договором позики: відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобовязаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Відповідно до вимог статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

За положеннями статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Виходячи з положень частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що у разі прострочення виконання грошового зобовязання за договором позики, позикодавець вправі вимагати від позичальника сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 3 % річних від простроченої суми за весь час прострочення згідно статті 625 ЦК України.

Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобовязання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.

Викладене відповідає правовим позиціям ВСУ, висловленим у справах №№ 6-37цс15, 6-369 цс15, 6-1967 цс15, які є обовязковими для застосування відповідно до ст.360-7 ЦПК України.

Відповідно до розписки, в борг позивач надав 55 тис. грн., що було еквівалентом 6470 дол. США. Тобто, відповідно до розписки, в борг було надано грошову суму в гривнях, а не в доларах США,

Тому з відповідачки підлягає стягненню сума боргу в 55 тис. грн.; 4% від суми боргу, що визначено в розписці за весь період користування коштами в обумовлений в розписці строк, оскільки в ній не зазначено іншого періоду обчислення відсоткової ставки, тобто за період з 30.01 по 30.06.2014 р.; а за час прострочення виконання зобовязання про повернення коштів - з 01.07.2014 р. по 26 05.3016 р - день постановлення судом першої інстанції рішення - 3 % річних та індекс інфляції.

Тому стягненню підлягає сума боргу в 55 тис. грн.;4% - 2200 грн; 3% - 3146.3 грн та індекс інфляції за період прострочення в сумі 37785 грн., а всього до стягнення підлягає сума в 98 131.3грн. Вимоги про стягнення суми боргу підлягають задоволенню частково на вказану суму в 55 тис. грн, 4% підлягає задоволення в повному обсязі 2200 грн, а сума 3% річних та індексу інфляції підлягає задоволенню в іншій сумі ніж зазначено вище, позаяк ці суми вказані в апеляційній скарзі менші за вказані вище - 3% апелянтом визначено в сумі 2 847,94 грн., індекс інфляції 37 400 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню з врахуванням цих даних становить 97 447грн.94 коп., оскільки суд не вправі вийти за ці межі відповідно до зазначено вище ч.1 ст.303 ЦПК України.

А тому, керуючись ст.ст.307,309,316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, інтереси якого представляв ОСОБА_3, задоволити частково.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 26 травня 2016 р. змінити, виклавши його резолютивну частину наступним чином.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 55 000 грн. боргу, 2200 грн як 4%, 2 847 грн.94 коп. як 3% річних та 37 400 грн. індексу інфляції, а всього 97 447 грн.94 коп. боргу в цілому та судовий збір в сумі 1710 грн.34 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді :