АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4409/16 Справа № 203/79/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Свистунова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової О.В.

суддів Міхеєвої В.Ю., Ремеза В.А.

за участю секретаря Синенка Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2016 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2016 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, завданої поширенням завідомо неправдивою інформації.

Свої позовні вимоги обгрунтовував тим, що відповідач працювала на посаді заступника директора ТОВ «Крайт». У листопаді 2015 року на адресу підприємства надійшла заява відповідача, у якій вона зазначила, що відсутня на робочому місці через те, що «не має ніякого бажання бачити огидну пику директора ТОВ «Крайт» ОСОБА_2І.». Оскільки, з листом ознайомилась головний бухгалтер підприємства, а потім й інші співробітники, це спричинило приниження позивача, підрив його ділової репутації, погіршило морально-психологічний клімат на підприємстві. Тому, позивач просив суд визнати зазначені вище висловлювання такими, що не відповідають дійсності, зобовязати відповідачку спростувати поширену інформацію шляхом вибачення перед позивачем в присутності працівників ТОВ «Крайт» птягом 14 календарних днів з моменту набрання законної сили рішення суду.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2016 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

У апеляційній скарзі позивач просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в межах заявлених вимог та на підставі тих доказів, що надані були сторонами під час розгляду справи по суті, у достатньо повному обсязі з'ясував права і обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 направила на адресу ТОВ «Крайт» лист від 04 листопада 2015 року, у якому зазначила наступне: «На ваш лист стосовно запитання щодо моєї відсутності на робочому місці пояснюю наступне. Я ОСОБА_3, відсутня на робочому місці з 01 вересня 2015 року по теперішній час тому, що не маю ніякого бажання бачити огидну пику директора ТОВ «КРАЙТ» ОСОБА_2І.» (а.с. 6).

Факт підписання та направлення цього листа не спростовулося сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 270 Цивільного кодексу України фізична особа, серед іншого, має право на повагу до гідності та честі. Відповідно до ст. 275 Цивільного кодексу України захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 270 Цивільного кодексу України фізична особа, серед іншого, має право на повагу до гідності та честі. Відповідно до ст. 275 Цивільного кодексу України захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу.

Разом з тим, згідно ч. ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що суд правильно виходив з того, що висловлене твердження є оціночним, висловлює особисте негативне ставлення відповідачки до позивача у емоційній формі і насправді не є формою опису зовнішності позивача.

В той же час, вираз «огидна пика» в офіційному листі про причини відсутності на роботі на імя підприємства є очевидно невідповідними за загальноприйнятими нормами спілкування і може розцінюватись як такий, що висловлений у принизливій формі, що принижує честь та гідність позивача.

При цьому навіть факт подружніх відносин між сторонами не змінює вказану обставину, оскільки лист був формою спілкування між працівником та роботодавцем тому мав відповідати хоча б мінімальним нормам ввічливості та взаємоповаги.

Разом з тим, оскільки наведене вище твердження є оціночним і не містить відомостей про факти, відсутня можливість перевірити його достовірність, тому вимоги про визнання твердження таким, що не відповідає дійсності і зобовязання спростувати інформацію задоволенню не підлягають.

Посилання апелянта, що лист був адресований особисто позивачу і його зміст не мав бути відомим третім особам, колегія судді не може взяти до уваги.

Відповідно до абз. абз 2, 4 п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Проте судам необхідно враховувати, що повідомлення оспорюваної інформації лише особі, якої вона стосується, не може визнаватись її поширенням, якщо особа, яка повідомила таку інформацію, вжила достатніх заходів конфіденційності для того, щоб ця інформація не стала доступною третім особам.

Як повідомила в суді першої інстнації свідок ОСОБА_4 яка працює на посаді головного бухгалтера ТОВ «Крайт», конверт з листом позивачки відкривала вона.

Лист був адресований підприємству, а не особисто позивачу, не мав спеціального напису «особисто в руки», тому з боку відповідачки не було вжито достатніх заходів конфіденційності для того, щоб інформація не стала відомим третім особам.

Як зазначено в абз. абз. 1, 2 п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. У свою чергу, частина перша статті 34 Конституції України кожному гарантує право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Суд не вправі зобовязувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16, 277 ЦК.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків у рішенні суду першої інстанції, протирічать вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини, матеріалам справи, зводяться до переоцінки доказів по справі.

Судом першої інстанції у досить повному обсязі зясовані права та обовязки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, справа розглянута у рамках позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що згідно до ст. 308 ЦПК України правових підстав для скасування рішення не має, а тому, доводи апеляційної скарги підлягають відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.В.Свистунова

Судді В.Ю.Міхеєва

ОСОБА_5