Справа № 452/1705/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"20" липня 2016 р. м.Самбір
Самбірський міськрайонний суд Львівської області
у складі: головуючого судді Казана І.С.
при секретарі Топорович В.В.,
із участю: позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Самборі Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно, -
ОСОБА_1 звернулася в суд із позовною заявою про визнання за нею права власності на спадкове майно, а саме на будинковолодіння №130 в с. Викоти по вул. Б. Хмельницького Самбірського району Львівської області. Позивач посилається на те, що 13.02.1990 року помер її батько ОСОБА_2. 06.07.1998 року померла її мати ОСОБА_3. При житті 24.06.1996 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповіла все своє майно позивачу. Звернувшись до державного нотаріуса Самбірської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі такого, так як даний житловий будинок належав членам колгоспного двору на праві спільної власності. Оскільки іншого порядку переходу права власності немає, відтак позивач просить в судовому порядку постановити рішення, яким визнати її власником спадкового майна.
У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги та посилалася на обставини, зазначені в позовній заяві.
Представник відповідача виконкому Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області на виклик в суд не зявився; хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку; подав клопотання про розгляд справи у його відсутності та підтримання вимог заявника, - тому суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних даних про права та взаємовідносини сторін у заочному провадженні, про що не заперечила позивач.
Вислухавши пояснення позивача, зясувавши обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав:
Судом установлено, що згідно свідоцтва про смерть серії ІІІ-СГ №318185 ОСОБА_2 помер 13.02.1990 року.
Відповідно до довідки №1058, виданої Самбірським МБТІ 24.06.2016 року, будинковолодіння в с. Викоти Самбірського району по вул. Б.Хмельницького, 130 Львівської області вцілому належить ОСОБА_2, як голові колгоспного двору на підставі свідоцтва про право власності, виданого згідно рішення виконкому Самбірської районної ради від 17.05.1988 року №80.
Згідно свідоцтва про смерть серії І-СГ №127307 ОСОБА_3 померла 6 липня 1998 року.
Із довідки №1509 виданої 18.05.2016 року виконкомом Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області відомо, що ОСОБА_3, яка померла 06.07.1998 року дійсно на день смерті була зареєстрована та проживала в житловому будинку в с. Викоти Самбірського району по вул. Б.Хмельницького, 130 Львівської області; даний двір відносився до суспільної групи колгоспний; станом на 01.07.1990 року в даному будинковолодінні проживала та була зареєстрована ОСОБА_3.
Згідно довідки №1616, виданої 01.06.2016 року виконкомом Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області, на день смерті ОСОБА_2, який помер 13.02.1990 року, в с. Викоти по вул. Б.Хмельницького, 130 була зареєстрована його дружина ОСОБА_3.
Із заповіту від 24.06.1996 року видно, що ОСОБА_3 на випадок своєї смерті розпорядилася про все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, - відповідно заповіла своїй дочці ОСОБА_1, - позивачу в цивільній справі.
Як розяснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» п. 6 «а» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили право на частку в його майні. За п. 6 «г» даної постанови згідно із ст. 4 постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01.07.1990 року.
Із приводу спадкування позивач зверталася до нотаріальної контори, однак їй було відмовлено в оформленні права власності через те, що ОСОБА_3 не являється останнім та єдиним членом колгоспного двору.
Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
Також відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ст. 1233 ЦК України ОСОБА_1 являється спадкоємцем по заповіту майна ОСОБА_3
Ураховуючи вище наведені норми законів у сукупності з поясненнями позивача, суд прийшов до переконання, що позов ОСОБА_1 є підставний та підлягає до задоволення.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214 - 215, 218, 226 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована і проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2, - право власності вцілому на будинковолодіння №130 в с. Викоти по вул. Б. Хмельницького Самбірського району Львівської області, - в порядку спадкування майна за заповітом після смерті ОСОБА_3, котра померла 6 липня 1998 року.
Рішення суду може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції протягом десяти днів із дня його проголошення. На заочне рішення відповідачем може бути подана заява про його перегляд протягом цього ж строку із дня отримання його копії.

Суддя