Ухвала

іменем україни

10 травня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ткачук О.С., розглянувши касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 1 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 13 квітня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Щерба Лариса Олексіївна, Голосіївський районний відділ державної міграційної служби України у м. Києві, реєстраційна служба головного управління юстиції у м. Києві та служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення,

встановив:

У жовтні 2013 року ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» звернулось до суду із указаним позовом посилаючись на те, що 21 листопада 2006 року між ним та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором банк уклав з ОСОБА_3 21 листопада 2006 року договір іпотеки, предметом, якого є квартира АДРЕСА_1. Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 21 листопада 2006 року між банком та ОСОБА_4 укладено договір поруки. У результаті неналежного виконання умов кредитного договору, утворилась заборгованість у розмірі 3 928 833 грн. 03 коп., яку позичальник та його поручителі, незважаючи на вимоги банку, не погасили.

Враховуючи наведене, позивач просив в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19 лютого 2014 року позов задоволено частково. Звернено стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості перед ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за кредитним договором від 21 листопада 2006 року. Визначено спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів з продажу квартири АДРЕСА_1, загальною площею 40,90 кв. м. Встановлено початкову ціну предмету іпотеки для його подальшої реалізації у сумі 678 тис. грн. Надано ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» право вчиняти будь-які дії та отримувати будь-які документи, необхідні для укладення договору купівлі-продажу предмету іпотеки - квартири АДРЕСА_1, що належать ОСОБА_3, на праві власності, в тому числі: право отримати у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кравченко І.В. дублікат договору купівлі-продажу від 19 грудня 2003 року, зареєстрованого в реєстрі за № 5030у, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу КравченоІ.В.; право отримати у відповідних установах, організаціях, підприємствах незалежно від форм власності та підпорядкування чи органів нотаріату технічний паспорт на квартиру, яка є предметом іпотеки; право отримати в органах державної реєстрації прав, нотаріуса витяги з державного реєстру прав на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1; право подавати від імені ОСОБА_3 в органи державної реєстрації прав, нотаріусу документи, необхідні для здійснення державної реєстрації права власності на квартиру, що входять до складу предмету іпотеки, згідно отриманих дублікатів правовстановлюючих документів та отримувати останні, також подавати відповідні заяви, документи та отримувати інші документи від імені іпотекодавця, які пов'язані з оформленням права власності; право здійснювати будь-які платежі, що стосуються предмету іпотеки; право банку на отримання довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у предметі іпотеки осіб. Виселено ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та малолітню ОСОБА_9 з квартири АДРЕСА_1. Вирішено питання судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року заочне рішення районного суду змінено в частині стягнення пені. Зменшено її розмір з 2 609 420,00 грн. до 1 319 412,74 грн. В решті рішення суду залишено без змін. Ухвалено не звертати до виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, протягом дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», що набрав законної сили з 07 червня 2014 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 вересня 2015 року заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 лютого 2014 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року скасованов частині задоволення позовних вимог про виселення та передано справу на новий розгляд у цій частині до суду першої інстанції.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 1 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 13 квітня 2016 року, у задоволенні позову ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» про виселення відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Банк Фінанси та Кредит»просить скасувати судові рішення, посилаючись на порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, й ухвалити рішення про задоволення позову в частині вимоги про виселення.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині виселення, суди, з урахуванням встановлених фактичних обставин справи, дійшли правильного висновку, що виселення відповідачів із спірної квартири неможливе, оскільки спірна квартира була придбана не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла, а за власні кошти. Суди вірно зазначили, що відповідно до ч. 2 ст. 109 ЖК України громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного житлового приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18 березня 2015 року № 6-39цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування судового рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Щерба ЛарисаОлексіївна, Голосіївський районний відділ державної міграційної служби України у м. Києві, реєстраційна служба головного управління юстиції у м. Києві та служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселенняза касаційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 1 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 13 квітня 2016 року відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.С.Ткачук