Справа № 466/1608/11 Головуючий у 1 інстанції: Свірідова В.В.
Провадження № 22-ц/783/125/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 І. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Кабаля І.І.,

суддів: Монастирецького Д.І., Шумської Н.Л.,

секретаря Юзефович Ю.І.,

з участю: представника ПАТ «Комерційний банк

«Надра»- ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 20 червня 2013 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_7 до ПАТ КБ «Надра», ОСОБА_4 про визнання недійсним договорів,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням суду позов Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" задоволено, стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, солідарно, в користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" кошти за кредитним договором в розмірі 254 166,99 дол.США, що в гривневому еквіваленті становить 2 031 429,67 грн.( два мільйони тридцять одну тисячу чотириста двадцять девять гривень 60 коп.) та судові витрати по справі в розмірі 1820 грн.(одну тисячу вісімсот двадцять грн.)

В задоволені зустрічного позову ОСОБА_7 про визнання недійсними договору кредитної лінії №13/МБ/ 27 від 23.11.2007 року, укладеного між ОСОБА_4 та ВАТ «КБ «Надра»; договору поруки від 23.11.2007 р., укладеного між ОСОБА_7 та ВАТ КБ «Надра»; договору іпотеки від 23.11.2007 року, укладеного між ОСОБА_7 та ВАТ КБ «Надра» відмовлено.

Дане рішення суду оскаржив ОСОБА_3. В апеляційній скарзі посилається на те, що рішення суду ухвалено із порушенням норм процесуального та матеріального права. Вказує, він являється власником автомобіля, який придбав у ОСОБА_8, у звязку з чим його було вписано у техпаспорт та передано йому автомобіль, однак такий не переоформлено не було. Зазначає, що у травні 2015 року його було зупинено працівниками ДАІ та вказаний автомобіль арештовано на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 20 червня 2013 року. Оскільки дане рішення порушує його права як законного власника автомобіля, відтак таке підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог банку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПАТ «Комерційний банк «Надра»- ОСОБА_2 на заперечення доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 23.11.2007 року між позивачем ПАТ КБ «Надра» та відповідачем ОСОБА_4 було укладено договір кредитної лінії № 13/МБ/27, згідно якого ПАТ КБ «Надра» надав ОСОБА_4 грошові кошти (кредит) у розмірі 200 000,00 доларів США із сплатою 14,4% річних строком до 21.11.2014 року. Також встановлено, що між банком та ОСОБА_4 укладено додаткову угоду №1 до договору кредитної лінії № 13/МБ/27 від 23.07.2007 р., відповідно до умов якої банк надає позичальнику транш у розмірі 200000,00 доларів США з процентною ставкою 14,4%.

Відповідно до п. 3.1.1 кредитного договору та п. 4 додаткової угоди №1 до кредитного договору повернення кредиту та сплата відсотків повинні здійснюватись позичальником на відповідний рахунок філії ВАТ КБ «Надра» щомісячно до 5-го числа, місяця, наступного за тим, в якому фактично були нараховані відсотки, згідно з графіком погашення кредиту та сплати відсотків, який є невідємною частиною кредитного договору.

З матеріалів справи вбачається, що додатковою угодою №2 від 21.08.2009 р. змінено кінцевий термін користування кредитними коштами, відсоткову ставку встановлено в розмірі 16% річних.

З метою забезпечення належного виконання боржником зобовязань за кредитним договором, між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5 були укладені договори поруки від 23.11.2007р., згідно яких поручителі поручились перед кредитором за належне виконання ОСОБА_4 взятих на себе зобовязань за договором кредитної лінії № 13/МБ/27 від 23.07.2007 р.

У звязку зі зміною відсоткової ставки за користування кредитними коштами і встановлення такої в розмірі 16% річних, з поручителями ОСОБА_6, ОСОБА_7 були укладені додаткові угоди про зміну розміру відсотків за користування кредитом, згідно з якими відсотки за користування кредитом встановлено в розмірі 16%.

Також між позивачем та ОСОБА_7 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_9 та зареєстрований в реєстрі №4297, відповідно до умов якого відповідач ОСОБА_7 надав в заставу позивачу нерухоме майно: будівля - магазин - гуртівня, позначений на плані літерою "А1" загальною площею 104,6 кв.м., яка розташована по вул. Базарній, 11 в м. Львові з метою забезпечення виконання зобовязань за договором кредитної лінії № 13/МБ/27.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 20 червня 2013 року позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, солідарно, в користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» кошти за кредитним договором в розмірі 254 166,99 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 2 031 429,67 грн.( два мільйони тридцять одну тисячу чотириста двадцять девять гривень 60 коп.)

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7 про визнання недійсними :

-договору кредитної лінії № 13/МБ/27 від 23 листопада 2007 року, укладеного між ОСОБА_4та ВАТ «КБ»Надра»;

-договору поруки від 23 листопада 2007 року, укладеного між ОСОБА_7 та ВАТ»КБ»Надра»»;

-договору іпотеки від 23 листопада 2007 року, укладеного між ОСОБА_7 та ВАТ «КБ»Надра»- відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 12.01.2014 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_10 - задоволено частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 20 червня 2013 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_5 в користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» 254 166,99 доларів США заборгованості за кредитним договором та стягнення з нього судових витрат - скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено в задоволенні цієї частини позовних вимог.

В решті рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.09.2014 року касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» відхилено, рішення Апеляційного суду Львівської області від 13 січня 2014 року залишено без змін.

Так, частиною 1 ст. 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Зокрема, за договором купівлі-продажу згідно із ст. 655 ЦК України одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. При цьому, згідно із ч. 5 ст. 656 ЦК України особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом.

Частиною 4 ст. 334 ЦК України встановлено, якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Особливість договору-купівлі транспортного засобу встановлена "Порядком (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 7 вересня 1998 р.

Згідно Порядку відчуження автомобіля передбачає зняття його органами ВРЕР ДАІ з обліку за попереднім власником та реєстрацію його на підставі заяви набувача, документів, що підтверджують правомірність придбання транспортного засобу (та супутніх документів) за новим власником (набувачем).

Відповідно до пунктів 7,8 вказаного порядку, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Крім цього, згідно позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка міститься в інформаційному листі про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справи про захист права власності та інших речових прав від 28.01.2013р. №24-150/0/4-13 обов'язковою є письмова форма договору купівлі-продажу автомобілів та зняття перед відчуженням транспортного засобу з обліку в підрозділі ДАІ. При реєстрації автомобіля також сплачуються відповідні податки та збори.

Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль марки УАЗ, модель 31512, тип легковий універсал В, реєстраційний номер НОМЕР_1,1987 року випуску належить ОСОБА_7, в особливих відмітках якого вказано, що ОСОБА_3 має право керувати вказаним автомобілем.

Таким чином, дозвіл на керування транспортним засобом, що був в експлуатації та має особливості цивільного обороту, без укладення договору купівлі-продажу не можна вважати договором, що укладений відповідно до закону та допускає перехід права власності.

З урахуванням викладеного, дозвіл на керування транспортним засобом, сам по собі не створює перехід права власності на автомобіль до апелянта, оскільки суперечить встановленому законом порядку його набуття.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зважаючи на наведене, доводи апеляційної скарги про те, що апелянт вписаний в свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, що підтверджує передачу йому автомобіля та набуття ним права власності на останній, є безпідставними, та спростовуються вищенаведеним.

Відтак, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права та не порушує прав та законних інтересів ОСОБА_3.

Висновки суду достатньо мотивовані і підтверджені доказами, наявними в матеріалах справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Рішення суду відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи, доводи скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для скасування рішення не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314 ч. 1 п. 1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 20 червня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Кабаль І.І.

Судді: Монастирецький Д.І.

ОСОБА_11