Справа № 539/3278/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2016 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Іващенка Ю. А.

при секретарі Мирна Т.Ф.,

за участю : представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м Лубни Полтавської області цивільну справу за позовом ПАТ «Кредитпромбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

ПАТ «Кредитпромбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 04.08.2006 між ВАТ "Кредитпромбанк", правонаступником якого є позивач та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №49.29/02061/06-ТК130300010 від 04.08.2006 р. про надання споживчого кредиту на суму 34 625,88 терміном до 18.05.2007 р.

Згідно з умовами Кредитного договору Банк не пізніше наступного робочого дня після підписання цього Договору надав позичальнику грошові кошти зі сплатою процентів за користування кредитом з розрахунку 24% річних.

Видача кредиту ОСОБА_2 здійснювалась, згідно з умовами Кредитного договору, шляхом перерахування Банком кредитних коштів на картковий рахунок № 3706, відкритий на ім'я позичальника ОСОБА_2

Отримання кредитних коштів позичальником підтверджується випискою з карткового рахунку № 3706.

Згідно з умовами кредитного договору позичальник взяв на себе зобов'язання повертати отриманий кредит та сплачувати проценти за його користування щомісяця, а також виконати своєчасно та в повному обсязі зобов'язання за Кредитним договором не пізніше терміну остаточного повернення кредиту зазначеного в Кредитному договорі.

Взяті на себе зобов'язання за Кредитним договором позичальник ОСОБА_2 не виконав, а тому на адресу позичальника було надіслане повідомлення-вимога про погашення заборгованості (лист № 1456/27-6938-01. від 18.06.2015), яке було залишене без відповіді та задоволення.

Повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом позичальник в добровільному порядку не бажає.

Станом на 27.08.2015 р. заборгованість позичальника ОСОБА_2 перед Банком становить 35 596,63 грн., яка складається з : заборгованості по кредиту - 32 525,19 грн, заборгованості за нарахованими процентами - 3 071,44 грн.

На підставі викладеного, позивач ПАТ «Кредитпромбанк» прохав суд : стягнути з відповідача ОСОБА_2 на їх користь заборгованість за кредитним договором №49.29/02061/06-ТК130300010 в розмірі 35 596,63 грн.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та прохала їх задовольнити, мотивуючи наданням відповідачу банком кредитних коштів та тим, що відповідач у повному обсязі не виконав свої зобов»язання із сплати заборгованості по кредиту та процентам. Також пояснила, що на даний час у позивача відсутній примірник даного кредитного договору.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що він дійсно отримував у 2006 році у позивача даний кредит, однак власний примірник кредитного договору у нього також не зберігся. Він періодично частково погашав заборгованість за даним договором, однак повністю кредитні кошти не повернув. Тривалий час борг за кредитним договором вже не сплачує. Прохав суд застосувати до вимог позивача строк позовної давності.

Про застосування строку позовної давності відповідачем також надано до суду письмову заяву.

З»ясувавши обставини справи на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, суд вважає за необхідне в задоволенні позову ПАТ «Кредитпромбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

На підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, судом встановлено, що 03.08.2006 р. між ВАТ "Кредитпромбанк", правонаступником якого є позивач по справі ПАТ "Кредитпромбанк", та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №49.29/02061/06-ТК130300010 про надання споживчого кредиту на суму 34 625,88 грн. терміном до 18.05.2007 р. зі сплатою процентів за користування кредитом з розрахунку 24% річних, що підтверджується виписками з особового рахунку (а.с. 4, 47-55) та визнається відповідачем по справі.

Також вказані кредитні кошти в сумі 34 625,88 грн. було отримано відповідачем ОСОБА_2, що підтверджується як виписками з особового рахунку (а.с. 4, 47-55), так і самим відповідачем.

Видача кредиту ОСОБА_2 здійснювалась шляхом перерахування Банком кредитних коштів на картковий рахунок № 3706, відкритий на ім'я позичальника ОСОБА_2

Взяті на себе зобов'язання за Кредитним договором позичальник ОСОБА_2 належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 27.08.2015 року має заборгованість перед ПАТ «Кредитпромбанк» в розмірі 35 596,63 грн., яка складається з : заборгованості по кредиту - 32 525,19 грн, заборгованості за відсотками - 3 071,44 грн. (а.с. 46).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Суд вважає, що підтвердження виписками із особового рахунку, а також самим відповідачем факту отримання від позивача кредитних коштів та ненадання до суду сторонами самого кредитного договору не є підставою для відмови в позові за безпідставністю.

Разом і з тим, згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Частиною 1 ст. 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

З виписки по особовому рахунку за період з 04.08.2006 р. по 20.11.2015 р., вбачається, що останній раз відповідач ОСОБА_2 погашав заборгованість за кредитним договором 02.02.2010 року, коли сплатив позивачу 250 грн. (а.с. 55).

Позивач же звернувся із даним позовом до суду 28.08.2015 року (а.с .13), тобто з пропуском трьох річного строку позовної давності, що є підставою для відмови у позові, оскільки в судовому засіданні відповідачем заявлено про застосування до позовних вимог позивача ПАТ «Кредитпромбанк» строку позовної давності.

У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 6 листопада 2013 року в справі № 6-116цс13, зазначено, що відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

На підставі зазначених правових висновків, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову ПАТ «Кредитпромбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором у зв»язку з пропуском строку позовної давності.

Керуючись ст.10, 11, 60, 61, 88, 213-215, 218 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ПАТ «Кредитпромбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_3 Ю. А.