Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 22-ц /778/832/16 суддя-доповідач Осоцький І.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Осоцького І.І.,

суддів: Кухаря С.В.,

Панкеєва О.В.,

при секретарі: Бурима В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: приватний нотаріус Мелітопольського міськрайонного нотаріального округу Бєднова Наталя Віталіївна, Мелітопольський міський відділ Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про визнання недійсним правочину, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання недійсним правочину, зазначивши, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_6. Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 600,14 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

З 22.06.2000 року вказана земельна ділянка є власністю ОСОБА_6 згідно Державного акту на право власності. З 10.11.2006 року ОСОБА_4 є власником житлового будинку згідно договору купівлі-продажу житлового будинку, укладеного з ОСОБА_6, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського нотаріального округу Бєдновою Н.В..

20.11.2012 року рішенням Мелітопольського міськрайонного суду визнано за ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку з моменту укладення договору купівлі-продажу будинку від 10.11.2006 року.

Позивач вказує, що цим рішенням суд незаконно уклав правочин стосовно земельної ділянки між ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1., і ОСОБА_4. Отже правочин, укладений судом 20.11.2012 року з померлим ОСОБА_6 є недійсним.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14 грудня 2015 рокуу задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі..

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання недійсним правочину, укладеного 20.11.2012 року рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області між ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1., і ОСОБА_4 про визнання за останнею права власності на земельну ділянку та похідних від них - вимог про зобов"язання повернення земельної ділянки, суд обгрунтовно виходив з того, що право власності ОСОБА_4 на вищевказану земельну ділянку виникло не на підставі правочину, а на підставі рішення суду.

Згідно норм ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов"язків зокрема, є: договори та інші правочини.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов"язки можуть виникати з рішення суду.

З матеріалів справи слідує, що 20.11.2012 року рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області (справа № 2-421/2012рік), яке набрало законної сили, визнано за ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку площею 600 кв.м., розташовану за адресою АДРЕСА_1, на якій розташований житловий будинок загальною площею 25,2 кв.м. з моменту укладення договору купівлі-продажу будинку від 10.11.2006 року.

Відповідно до вимог норм ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов"язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Згідно до вимог норм ст.13 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не беруть участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права та обов"язки, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень у випадках та порядку, встановлених цим Кодексом.

Отже при порушенні будь-яких прав ОСОБА_3 рішенням суду, у останній виникає право на апеляційне та касаційне оскарження такого судового рішення в порядку, встановленому Цивільно-процесуальним Кодексом, а не право визнання недійсним правочинів, визнаних за таким рішенням суду.

Таким чином, оскільки ОСОБА_3 обрано не передбачений нормами цивільного законодавства спосіб захисту своїх права, підстав для скасування рішення суду про відмову у задоволенні заявленого нею позову та постановлення нового рішення суду не мається.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 в зв"язку обранням нею неправильного способу захисту своїх прав прийняті до уваги не можуть.

Керуючись ст., ст. 307, 308, 313, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14 грудня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: