АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7899/16 Справа № 204/6131/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Черкез Д. Л. Доповідач - Свистунова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової О.В.

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.

за участю секретаря Гулієва М.І.о

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ КОЛЕКТ» про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2016 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ КОЛЕКТ» про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Ухвалою судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2016 року відмовлено у відкритті провадження.

Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, ставить питання про її скасування та направлення питання про відкриття провадження на новий розгляд до того ж суду.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали судді в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Як убачається зі змісту позовної заяви, позивач звернувся до суду із вищевказаними позовними вимогами вважаючи, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, при цьому, позовні вимоги позивача зводяться до того, що він просить визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яке було прийнято приватним нотаріусом, як державним реєстратором.

Згідно ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» систему органів державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав; органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку (далі - органи державної реєстрації прав).

Відповідно до ст. 9 вказаного закону у випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус, як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Суд першої інстанції виходив з того, що при системному аналізі зазначених норм чинного законодавства можна зробити висновок, що нотаріус, як державний реєстратор є саме суб'єктом владних повноважень, оскільки йому державою делеговано здійснення владних управлінських функцій у сфері відносин, пов'язаних з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Крім того, зі змісту ст. 2 КАС України вбачається, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За таких обставин, суд першої інстанції вважав, що правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем у даному випадку належать до сфери публічно-правових відносин та мають усі притаманні цим правовідносинам ознаки, а відповідач належить до кола суб'єктів владних повноважень у розумінні пункту 7 частини 1 статті 3 КАС України, як інший суб'єкт при здійсненні ним владних управлінських функцій.

Як роз'яснено Пленумом Вищого адміністративного суду України, викладеним у п.8 Постанови №8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» від 20.05.2013 р., та ст. 9 Закону України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються (делегуються) функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Відповідно до частини другої статті 30 цього Закону дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до суду. Суди повинні мати на увазі, що під діями також слід розуміти рішення, прийняті зазначеними суб'єктами владних повноважень з питань реєстрації. Спори, які виникають у цих відносинах, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового, суд враховує загальнотеоретичні та законодавчі критерії. Зокрема, за змістом пункту 1 частини першої статті 3 КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень. Спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним у цих відносинах владних управлінських функцій. Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх суб'єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

Тобто. Суд першої інстанції виходив з тих підстав, що саме у зв'язку з прийняттям Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (Закон № 1952-IV) - державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 1952-IV у випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт.

Тобто, держава в цій частині делегує нотаріусам владні повноваження. Тому, суд першої інстанції при вирішенні питання щодо відкриття провадження у дійсній справі щодо оскарження дій нотаріуса як державного реєстратора прав на нерухоме майно, вважав, що це справа саме адміністративної юрисдикції згідно з п. 8 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів».

Однак, судом першої інстанції не було враховано та не надано відповідну правову оцінку тому, що постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ КОЛЕКТ» про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - вирішено питання щодо підсудності даного спору. Провадження у адміністративній справі було закрито, а позивачу роз»яснино право на звернення з даним позовом в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, тому, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала скасуванню з передачею питання про відкриття провадження у даній справі, на новий розгляд, до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 312, 315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2016 року - скасувати та передати питання про відкриття провадження на новий розгляд, до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді Т.П.Красвітна

І.А.Єлізаренко