Справа № 263/7115/16-ц
Провадження № 2/263/1836/2016
27 липня 2016 року Жовтневий районний суд міста Марiуполя Донецької областi у складi головуючого суддi ОСОБА_1, при секретарi ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засiданнi в залі суду в м. Марiуполi цивiльну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 міської ради, треті особи: приватний нотаріус ОСОБА_4 міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання права власності на спадкове майно за заповітом,
Позивач звернулась до суду із вказаним позовом до ОСОБА_4 міської ради про визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_8, який помер 18.07.2015 року, на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1.
Позивач ОСОБА_3 та її представник за довіреністю ОСОБА_9 надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, наполягали на їх задоволенні.
Представник відповідача ОСОБА_4 міської ради ОСОБА_10 надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення.
Треті особи ОСОБА_6 та ОСОБА_7 надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, не заперечували проти їх задоволення.
Дослiдивши матерiали справи, суд вважає, що позов пiдлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.ст. 355, 356, 357, 392 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
Згідно із заповітом, посвідченим приватним нотаріусом ОСОБА_4 міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_5 24.04.2013 року, ОСОБА_8 на випадок своєї смерті розпорядився належну йому частину квартири АДРЕСА_3 заповісти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.
18.07.2015 року ОСОБА_8 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО № 912961, виданим повторно 20.07.2015 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ОСОБА_4 МУЮ у Донецькій області, актовий запис № 1639.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Згідно ст. 1270 ЦК України встановлено шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини.
Відповідно до постанови приватного нотаріуса ОСОБА_4 міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_5 від 22.01.2016 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири АДРЕСА_4 на імя ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_8 відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на квартиру, а також у звязку з відсутністю відомостей про проведення державної реєстрації права власності на квартиру, що належала ОСОБА_8
Отже за даними наведеної вище Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, ОСОБА_3 є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_8, та у встановлений законом шестимісячний строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй відмовлено, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на квартиру, а також відсутні відомості про проведення державної реєстрації права власності на квартиру, що належала ОСОБА_8
Згідно зі звітом про оцінку майна від 17.02.2016 року двокімнатна квартира АДРЕСА_1, загальною площею 50,75 кв.м., житловою 29,9 кв.м. Квартира складається з двох кімнат, у тому числі: першої кімнати площею 13,9 кв.м., другої кімнати площею 16,0 кв.м., кухні площею 7,3 кв.м.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Абзацом 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України передбачено, що якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Згідно із ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частина 2 статті 3 цього Закону визначає, що державна реєстрація гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Згідно з ч. 4 цього Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.
Тобто такі права мають підтверджуватися відповідними правовстановлюючими документами, а право власності бути зареєстрованим належним чином, відповідно до закону, оскільки такою реєстрацією держава визнає наявність цих прав і гарантує їх достовірність.
Разом з тим видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна (п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5).
Враховуючи той факт, що на теперішній час позивач позбавлена можливості зареєструвати своє право на спадщину, суд вважає необхідним захистити права позивача та визнати за нею в судовому порядку право власності на частину квартири АДРЕСА_1.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. ст. 182, 328, 331, 355, 356, 357, 392, 1217, 1268, 1261 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 міської ради, треті особи: приватний нотаріус ОСОБА_4 міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання права власності на спадкове майно за заповітом задовольнити.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участі у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.М. Томілін