АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1220/16 Справа № 208/7401/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Нельга Д.В. Доповідач - Черненкова Л.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Черненкової Л.А.

суддів - Пономарь З.М., Осіян О.М.

при секретарі - Хлус Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» в особі Дніпродзержинського управління по експлуатації газового господарства публічного акціонерного товариства «Дніпропетровськгаз» на ухвалу судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 вересня 2015 року по справі за заявою публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» в особі Дніпродзержинського управління по експлуатації газового господарства публічного акціонерного товариства «Дніпропетровськгаз» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природній газ з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, -

В С Т А Н О В И Л А:

21 вересня 2015 року ПАТ по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» в особі Дніпродзержинського управління по експлуатації газового господарства ПАТ «Дніпропетровськгаз» звернулись до суду із вказаною заявою про видачу судового наказу, за якою просили суд стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_5 на їх користь 770,21 грн. заборгованості за спожитий природний газ, а також 609 грн. судових витрат.

Ухвалою судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 вересня 2015 року відмовлено у прийнятті заяви ПАТ по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» в особі Дніпродзержинського управління по експлуатації газового господарства ПАТ «Дніпропетровськгаз» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природній газ з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_5.

В апеляційній скарзі ПАТ по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» в особі Дніпродзержинського управління по експлуатації газового господарства ПАТ «Дніпропетровськгаз» просять ухвалу суду скасувати, передати питання щодо відкриття провадження на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне її задовольнити з наступних підстав.

Відмовляючи у прийнятті заяви про видачу судового наказу, суддя районного суду виходив з того, що матеріали заяви не містять у собі відповідного договору про надання послуг заявником боржнику, а також документів, що вказують на безпосередність розрахунків, наданих заявником, оскільки з наданої заявником довідки про склад сім'ї не можливо встановити з якого часу зазначені в довідці особи зареєстровані у вказаному в довідці житлі та фактично отримують надану заявником послугу. Зазначені обставини, в свою чергу, свідчать про наявність спору про право, що в свою чергу, є підставою для відмови у прийнятті вказаної заяви, але при цьому, не позбавляє заявника права звернутись до суду за захистом порушеного права у позовному порядку.

Проте погодитись з таким висновком суду не можна з огляду на наступне.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 96 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відповідно до ч. 3 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо: 1) заявлено вимогу, не передбачену статтею 96 цього Кодексу; 2) із заяви і поданих документів вбачається спір про право; 3) наявні обставини, зазначені у пунктах 2-5 частини другої статті 122 цього Кодексу.

Згідно роз'яснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданих у п. 9 Постанови № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» від 23 грудня 2011 року, наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 Цивільного кодексу України). Разом із тим лише той факт, що договірні зобов'язання (наприклад, у частині оплати заборгованості телекомунікаційних послуг чи послуг телебачення і радіомовлення) не виконуються, без обґрунтування причин, не вважається наявністю спору про право.

В ухвалі суду про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу відсутнє належне обґрунтування висновків суду щодо наявності спору про право, оскільки зазначення суддею суду першої інстанції про те, що матеріали заяви не містять у собі відповідного договору про надання послуг заявником боржнику, а також документів, що вказують на безпосередність розрахунків, наданих заявником, оскільки з наданої заявником довідки про склад сім'ї не можливо встановити з якого часу зазначені в довідці особи зареєстровані у вказаному в довідці житлі та фактично отримують надану заявником послугу, - не свідчить про наявність спору про право у відповідності до вимог статей 95,96,98 ЦПК України та не є підставою у відповідності до вимог п. 2 ч.3 ст.100 ЦПК України для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з порушенням порядку, встановленого для його вирішення, у зв'язку з чим, ухвала судді суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття наказного провадження.

Керуючись ст.ст.304,307, п.3 ст.312, ч.1 ст.218 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» в особі Дніпродзержинського управління по експлуатації газового господарства публічного акціонерного товариства «Дніпропетровськгаз» - задовольнити.

Ухвалу судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 вересня 2015 року щодо відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу - скасувати і справу направити на новий розгляд питання відкриття наказного провадження у справі до того ж суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий суддя Л.А. Черненкова

Судді О.М. Осіян

З.М. Пономарь