Справа № 515/1456/16-ц
Провадження № 4-с/515/1985/16
Татарбунарський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2016 року Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючої - судді Семенюк Л.А.

за участю секретаря Унгурян Т.В.

заявника ОСОБА_1

представника заявника адвоката ОСОБА_2

державного виконавця Пєркової Л.В.

заінтересованої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Татарбунари цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на рішення старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області ОСОБА_4 щодо винесення постанови про накладення штрафу у виконавчому провадженні №51269575 від 25.08.2016 року,

В С Т А Н О В И В:

05 вересня 2016 року скаржниця ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на рішення старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області ОСОБА_4 щодо винесення постанови про накладення штрафу у виконавчому провадженні №51269575 від 31.05.2016 року, посилаючись на наступні обставини.

У відділі державної виконавчої служби Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області знаходиться виконавче провадження за виконавчим листом по справі №2-58/2010 виданого Татарбунарським районним судом Одеської області 12.11.2010 року про усунення перешкод ОСОБА_5 в здійсненні нею прав власності відносно своєї будівлі, зобовязавши ОСОБА_1 виконати зовнішній водостік в сторону своєї будівлі, організувавши водовідвід з реконструйованої нею покрівлі господарських споруд на межі суміжних земельних ділянок розташованих в м. Татарбунари, по вул. 23 Серпня, 42-а, та 23 ОСОБА_2, 38 з обовязковим погодженням конструкцій яких з позивачем по справі.

31.05.2016 року старшим державним виконавцем Татарбунарського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №51269575 згідно вищезазначеного виконавчого листа.

24 червня 2016 року до Татарбунарського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_1 подана письмова заява про виконання нею рішення суду у добровільному порядку з проханням до державного виконавця здійснити перевірку та скласти відповідний акт. При цьому, зазначила, що стягувач ОСОБА_3 не бажає погоджувати конструкції зовнішнього водостоку, які нею зроблені, а тому 05 липня 2016 року вона подала заяву державному виконавцю для примусового виконання з погодженням понести витрати на їх відшкодування.

01 серпня 2016 року старшим державним виконавцем Пєрковою Л.В. було здійснено вихід на місце та складено акт державного виконавця, згідно якого стягувач ОСОБА_3 знову була не згодна з виконанням зовнішнього водостоку, тому що боржник ОСОБА_1 виконала зовнішній водовідвід без погодження спеціаліста та стягувача, про що зазначено в акті.

З цього приводу, 25.08.2016 року старшим державним виконавцем Татарбунарського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4, була винесена постанова про накладення відносно ОСОБА_1 штрафу в розмірі 170 грн. за невиконання рішення суду.

На думку заявника, оскаржувана постанова винесена незаконно та підлягає скасуванню, з урахуванням вищевикладених фактів, тому що неодноразові виходи на місце старшого державного виконавця Пєркової Л.В., з проведенням фото та відео зйомки, підтверджували факт виконання ОСОБА_1 рішення суду, але стягувач не погоджувала виконання зовнішнього водостоку.

Представник заявниці адвокат ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд скарги у відсутність заявниці та її представника, вимоги скарги підтримав в повному обсязі.

Старший державний виконавець відділу ДВС Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області до суду не зявилась, направивши заяву про розгляд справи у її відсутність(а.с.63), скаргу не визнала, просили відмовити у її задоволенні та надала письмові заперечення (а.с.24), викладені начальником відділу ДВС ОСОБА_6, із яких слідує, що всі виконавчі дії проводились державним виконавцем в межах відкритого виконавчого провадження до винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу на боржника. Підставою для постановлення оскаржуваного рішення зазначила невиконання боржником вимог виконавчого документу, а саме не погодження зі стягувачем організації водовідводу з реконструйованої нею покрівлі господарських споруд на межі суміжних земельних ділянок.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, будучи належним чином повідомленою про дату слухання справи.

Дослідивши матеріали, додані до скарги, а також матеріали виконавчого провадження №514/6 (номер за ЄДРВП:51269575) від 31.05.2016 року(а.с.25-38), суд вбачає правові підстави для задоволення скарги, виходячи з наступних обставин та вимог закону.

Розділом VII ЦПК України передбачено здійснення судового контролю за виконанням судового рішення.

За ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до вимог с. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Як вбачається з дослідженої судом постанови серії ВП №51269575 від 31.05.2016 року (а.с.3), старшим державним виконавцем Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4 відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 2-58/2010, виданого 12.11.2010 року Татарбунарським районним судом про усунення перешкод ОСОБА_3 в здійсненні нею прав власності відносно своєї будівлі, зобовязавши ОСОБА_1 виконати зовнішній водостік в сторону своєї будівлі, організувавши водовідвід з реконструйованої нею покрівлі господарських споруд на межі суміжних земельних ділянок розташованих в м. Татарбунари, по вул. 23 серпня 42-а, та 23 серпня, 38 з обовязковим погодженням конструкції яких з позивачем по справі.

Із копії акту державного виконавця від 01.08.2016 року, складеного в присутності представника боржника адвоката ОСОБА_2,(а.с.5) вбачається, що старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Татарбунарського районного управління юстиції ОСОБА_4, при примусовому виконанні виконавчого листа №2-58/2010 виданого 12.11.2010 року Татарбунарським районним судом Одеської області про зобовязання ОСОБА_1 усунути перешкоди в здійснені прав власника, встановлено, що стягував не згоден з виконанням зовнішнього водостоку, тому що боржник виконала його без погодження зі спеціалістом та з нею.

Актом державного виконавця Абрамович Л.О. від 25.08.2016 року (а.с.53), складеного в присутності понятих ОСОБА_7, ОСОБА_8, за участю стягувача ОСОБА_3 встановлено, що остання не погоджується з фактичним виконанням зобовязання ОСОБА_1, мотивуючи свою позицію тим, що згідно рішення суду перешкоди в здійсненні нею прав власності відносно свої будівлі не усунуті, водовідвід з реконструйованої боржником покрівлі господарських споруд не погоджений з нею, опираючись на надане державному виконавцю проектне рішення (а.с.50), згідно якого ОСОБА_1 на межі своєї господарської прибудови до сусідньої житлової прибудови ОСОБА_3, повинна прибудувати парапетну стіну, а також розібрати покрівлю та створити ухил покрівлі в сторону свого подвіря; виконати примикання покрівлі до парапетної стіни з оцинкованого заліза, а також вивести водостічну трубу в сторону свого подвіря.

Також судом встановлено, що цієї ж дати - 25.08.2016 року від імені старшого державного виконавця Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4, винесена постанова про накладення штрафу в сумі 170 гривень на боржника ОСОБА_1С.(а.с.4), в якій зазначено, що в ході проведення перевірки та виконавчих дій 25.08.2016 року державним виконавцем, з метою перевірки виконання рішення суду про усунення перешкод, здійснено вихід за місцем виконання рішення та встановлено, що ОСОБА_3 не погоджується з фактичним виконанням зобовязання ОСОБА_1, мотивуючи це тим, що перешкоди в здійсненні нею прав власності відносно своєї будівлі не усунуті, конструкція водовідводу з нею не погоджена, як вказано у виконавчому листі. Вказана постанова винесена від імені ОСОБА_4, однак підписана державним виконавцем Абрамович Л.О., що слідує із заяви ОСОБА_4 (а.с.63), без будь-яких встановлених законом підстав.

Статтею 1, ч.ч.1, 2 ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення). Примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Статтею 89 цього Закону визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян… та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

З розяснень, наданих в пункті 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» N 6 від 07.02.2014р., справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК з особливостями, встановленими статтею 386 ЦПК, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. До участі у справі як заінтересованої особи залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси.

Таким чином, судом встановлено, що виконавче провадження №51269575 від 31.05.2016 року державним виконавцем Пєрковою Л.В. здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили ще 04.10.2010 року (а.с.3, 61), і є обовязковим до виконання. Враховуючи, що заявниця ОСОБА_1 не виконала належно зовнішній водовідвід з реконструйованої нею покрівлі господарських споруд на межі суміжних земельних ділянок, розташованих в м. Татарбунари, по вул. 23 серпня 42-а, та 23 серпня, 38 в сторону своєї будівлі, а дії, проведені нею на теперішній час щодо реконструкції покрівлі вказаних господарських споруд не погоджені зі стягувачем ОСОБА_3, як передбачено у виконавчому документі, що підтверджується актами державних виконавців від 01.08.2016 року (а.с.5); від 25.08.2016 року (а.с.53), рішення щодо накладення на боржника ОСОБА_1 штрафу за невиконання зобовязання в розмірі 170 грн., відповідає вимогам ст.89 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд враховує, що накладення відповідного штрафу здійснено саме в рамках відкритого старшим державним виконавцем Пєрковою Л.В., виконавчого провадження, з метою виконання вищезазначеного рішення Татарбунарського районного суду від 18.02.2010 року. Проте, при винесенні вказаної постанови, порушені вимоги закону щодо процесуальних повноважень зазначеного державного виконавця на вказану у постанові дату 25.08.2016 року, а саме: старший державний виконавець Пєркова Л.В., як вбачається з наданої нею заяви (а.с.63) з 22.08.2016 року по 13.09.2016 року перебувала у відпустці. Згідно розпорядження Татарбунарського районного відділу ДВС від 26.05.2016 року (а.с.65), її повноваження, на час відпустки, по виконавчим провадженням на закріпленій за нею дільниці №3, закріплені за державним виконавцем Абрамович Л.О., яка, власне, й виконувала виконавчі дії цієї дати, про що свідчить акт державного виконавця за її підписом (а.с.53). Однак, з непередбачених законом підстав, оскаржувана постанова про накладення штрафу в сумі 170 гривень на боржника ОСОБА_1, постановлена від імені особи, яка перебуває у відпустці, а саме ОСОБА_4, в якої, на вказану дату, були відсутні будь-які повноваження щодо проведення виконавчих дій, що є грубим порушенням закону.

Виходячи з наведених норм закону, встановлених судом обставин справи і визначених, відповідно до них, правовідносин, суд приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення, незважаючи на те, що оскаржуване рішення державного виконавця було прийнято відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження", однак в порушення меж повноважень державного виконавця, від імені якого винесена постанова, що тягне за собою її скасування.

Між тим, суд звертає увагу державного виконавця на необхідність прийняття невідкладних мір щодо якнайшвидшого виконання вищезазначеного рішення суду, що набрало чинності ще 04.10.2010 року та до теперішнього часу не виконано.

Керуючись ст.ст. ст.ст.3, 11, 15, 58, 59, 60, 213, 215, 218, 383-387 ЦПК України, ст.ст.1,2,89 Закону України Про виконавче провадження, суд -

В И Р І Ш И В:

Скаргу ОСОБА_1 на рішення старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області ОСОБА_4 щодо винесення постанови від 25.08.2016 року про накладення штрафу у виконавчому провадженні №51269575 - задовольнити.

Визнати постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області ОСОБА_4 від 25.08.2016 року про накладення штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 170 гривень у виконавчому провадженні №51269575 неправомірною та скасувати її.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Семенюк