ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/704/16-ц
Провадження № 2/210/739/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"06" грудня 2016 р.

Дзержинський районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Скотар Р.Є.,

за участю секретаря - Лейбенко В.В.,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представник відповідача ОСОБА_4,

третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг» до ОСОБА_3, третя особа Голова комісії по трудових спорах Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг» ОСОБА_5 про скасування рішення комісії по трудових спорах №1 від 14.01.2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Публічне акціонерне товариство АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг (далі ПАТ АМКР), звернувся до суду з вищезгаданим позовом до ОСОБА_3 про скасування рішення комісії про трудових спорах №1 від 14.01.2016 р., в якому просить скасувати рішення комісії по трудових спорах ПАТ «АМКР» №1 від 14.01.2016р., яке прийняте за результатами розгляду заяви ОСОБА_3 від 11.01.2016р.про визнання дій адміністрації такими, що порушують його переважне право на залишення на роботі; відмовити ОСОБА_3 у задоволенні його заяви до комісії по трудових спорах ПАТ «АМКР» про визнання дій адміністрації такими, що порушують його переважне право на залишення па роботі.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 11.01.2016 року, ОСОБА_3, який працює на посаді заступника начальника цеху (технологія і термоізоляція, монтажно-ремонтний цех) ремонтного виробництва, звернувся до комісії по трудових спорах ПАТ «АМКР» (далі - КТС) з заявою про вирішення індивідуального трудового спору, в якій просив визнати дії адміністрації ПАТ «АМКР» такими, що порушують його переважне право на залишення на роботі.Рішенням КТС №1 від 14.01.2016р. заяву ОСОБА_3 було задоволено в повному обсязі, дії адміністрації ПАТ «АМКР» визнано такими, що порушили переважне право ОСОБА_3 на залишення на ПАТ «АМКР». Однак власник ПАТ «АМКР» - не згодний з таким рішенням КТС, оскільки єдиною підставою для задоволення заяви ОСОБА_3 слугувало те, що позивачем нібито не було проведено порівняння на предмет переважного права на залишення на роботі всіх чотирьох заступників начальника цеху, що працюють в монтажно-ремонтному цесі ( далі МРЦ). Однак, вказаний висновок КТС, на думку позивача, є хибним, не обґрунтованим та таким, що суперечить нормам чинного трудового законодавства України, адже посади всіх чотирьох заступників мають різні найменування; функції, визначені їх посадовими інструкціями, відмінні одна від одної;зміни в організації виробництва, що послужили підставою для виключення посадизайманої ОСОБА_3, стосуються лише напрямків діяльності, керівництвоякими здійснюють ОСОБА_3 і ОСОБА_6ОСОБА_2 основних критеріїв, що характеризують кваліфікацію і продуктивність праці зазначених працівників, враховуючи найменший досвід роботи на керівних посадах ОСОБА_3 та виконання ним менш відповідальних робіт, продуктивність праці і кількість пройдених курсів підвищення кваліфікації в 2015 році обома працівниками та інші показники, адміністрацією ПАТ АМКР» в рамках норми ст.42 КЗпП України було прийнято абсолютно законне та обґрунтоване рішення про вивільнення на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗПП України саме ОСОБА_3, тому позивач звернувся до суду з цим позовом.

Представник позивача ПАТ АМКР ОСОБА_2Ю.( довіреність №14-407юр від 12.10.2016 року, дійсна по 10.10.2017 р.) /а.с.120/, підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, обґрунтовуючи обставинами, викладеними в позовній заяві. Представник позивача ПАТ АМКР- ОСОБА_7Б.( довіреність №14-414юр від 12.10.2016 року, дійсна по 10.10.2017 р.)/а.с.116/ , будучи присутньою у попередніх судових засіданнях, пояснила, що наказ про звільнення ОСОБА_3 адміністрацією ПАТ «АМКР» виданий у звязку зі змінами в організації виробництва, що послугували підставою для виключення посади,займаної ОСОБА_3, стосуються тільки напрямків діяльності, керівництвоякими здійснюють ОСОБА_3 і ОСОБА_6, тому порівнювати на предмет переважного права на залишення на роботі всіх чотирьох заступників начальника цеху, що працюють в МРЦ, у адміністрації не було підстав. При визначенні кандидатури ОСОБА_3 адміністрація керувалася основними критеріями , що характеризують кваліфікацію і продуктивність праці двох заступників начальника цеху: стаж та досвід роботи на керівних посадах на підприємстві; підвищення кваліфікації в 2015 році; виконання обовязків за посадами більш кваліфікованих працівників; наявність профільної освіти відповідного рівня і спеціалізації ( цех спеціалізується на ремонтно-будівельних роботах);кількість безпосереднього підлеглого персоналу до виходу наказу №1306; виконання більш складних і відповідальних робіт; кількість годин відсутності (лікарняні) в 2015 p.; кількість дисциплінарних стягнень в 2015 p. Саме за цими показниками і визначено кандидатуру на звільнення, у той час , як КТС невірно застосовано ч.2 ст.42 КЗпП України, якою слід керуватися тільки у випадку рівних умов продуктивності праці та кваліфікації працівників, що займають однакові посади і виконують однакову роботу.Натомість, в порушення норм ч.2 ст.42 КЗПП України, КТС прийняла до уваги наявність у ОСОБА_3 травми, отриманої на підприємстві в 2003 році, а також наявність у нього на утриманні двох членів сімї.Як перша, так і друга підстави для застосування переважного права ОСОБА_3 на залишення на роботі, могли б прийматися до уваги лише в тому випадку, якби його кваліфікація і продуктивність праці були на одному рівні (аналогічні) з працівниками, що підлягають порівнянню з ним, але ці показники були не на користь ОСОБА_3

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 заперечував проти позовних вимог, просив у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 ( договір про надання правової допомоги б/н від 05.03.2016 р.) заперечував проти позову, вважає, що посилання позивача на те, що посади всіх чотирьох заступників мають різні найменування, не відповідає дійсності, бо у штатному розкладі від 01.01.2016, який додано до позову посади усіх чотирьох заступників мають одне найменування (рос.) «заместитель начальника цеха». У звязку із цим усі ці посади є рівнозначними і мають усі порівнюватися між собою, а не тільки дві посади заступників начальника цеху, як того бажає позивач і про що він доводить суду, звужуючи (у своїх інтересах) обсяг розгляду справи судом. До того ж, позивач ніяким чином не обґрунтував необхідність порівняння посади тільки двох заступників начальника цеху ОСОБА_3 і ОСОБА_8Позивач зазначає в позові «відповідно до вимог чинного законодавства, з урахуванням судової практики, при визначенні переважного права відповідно до ст. 42 КЗпП України порівнюються працівники, які працюють і виконують однакову роботу». Зазначаючи таке, позивач при цьому не посилається на конкретні норми законодавства і приклади судової практики (ВВСУ і ВСУ), а щодо тлумачення норми ст.42 КЗпП України, то диспозиція статті 42 КЗпП України не містить вимоги щодо виконання однакової роботи, а є лише вимога про переважне право на залишення на роботі працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. В своїх висновках позивач перекручує вказану правову норму у своїх інтересах з метою того, щоб здійснювати порівняння не всіх чотирьох замісників начальника цеху, а тільки двох : ОСОБА_3 і ОСОБА_8 В своєму позові позивач надає порівняльний аналіз щодо стажу роботи, підвищення кваліфікації, наявності профільної освіти, виконання більш складних робіт ОСОБА_8, кількості годин лікарняних.У своєму позові позивач випускає обставину, яка була встановлена на засіданні КТС, а саме те, ІНФОРМАЦІЯ_1, а тільки технікум, хоча основною кваліфікаційною вимогою заступника начальника цеху, згідно доданих посадових інструкцій є наявність закінченої вищої освіти, тобто один з чотирьох замісників начальника цеху не відповідає рівню кваліфікації посадової інструкції і має нижчу кваліфікацію.

Третя особа ОСОБА_5 позовні вимоги не визнала, пояснила, що КТС прийняте правильне рішення, оскільки в МРЦ ПАТ «АМКР» чотири заступника начальника цеху, один з яких мають освіту технікум, ІНФОРМАЦІЯ_2, однак адміністрацією проведено порівняння лише двох заступників начальника цеху, що є порушенням законодавства.

Вислухавши представників сторін, відповідача, третю особу, вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.221 КЗпП України трудові спори розглядаються:1) комісіями по трудових спорах; 2) районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами.

Такий порядок розгляду трудових спорів, що виникають між працівником і власником або уповноваженим ним органом, застосовується незалежно від форми трудового договору.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» N 9 від 06.11.92 (далі Постанова) за загальним правилом індивідуальні трудові спори вирішуються судами безпосередньо або після їх попереднього розгляду комісією по трудових спорах (КТС).

Незалежно від того, працівником, власником або уповноваженим ним органом чи прокурором порушена справа, після вирішення спору в КТС, суд розглядає її в порядку позовного провадження, як трудовий спір, що вирішувався в КТС, тобто, як вимогу працівника до підприємства, установи, організації ( п.5 Постанови).

Наказом №1306 від 03.11.2015 року ПАТ «АМКР» «Про внесення змін до організаційної структури управління ремонтного виробництва» з метою підвищення конкурентоспроможності шлях зниження собівартості та задля раціонального залучення персоналу при виконанні штукатурних, облицювальних, малярних, ізоляційних та камяних робіт, наказано внести наступні зміни в організаційну структуру управління та штатний розпис ремонтного виробництва та ввести їх в дію з 01.02.2016 року, зокрема: п.1.1 виключити штатні одиниці згідно положенню 1 до цього наказу (а.с.17).

Згідно Додатку 1 до наказу по підприємству «ремонтне виробництво» слід виключити «06.00.00 монтажно-ремонтний цех» посаду заступника начальника цеху (06.01.00) технологія та термоізоляція» (а.с.18).

У звязку з чим ОСОБА_3 11.01.2016 року звернувся до КТС ПАТ «АМКР» з заявою про визнання дій про визнання дій адміністрації такими, що порушують його переважне право на залишення на роботі.

Рішенням КТС від 14.01.2016 року заяву ОСОБА_3 задоволено, з посиланням на те, що не проведено порівняння на предмет переважного права на залишення на роботі всіх чотирьох заступників начальника цеху, які працюють в МРЦ. Рішення прийнято більшістю голосів її членів, присутніх на засіданні ( за -8, проти -3, утрималися -3) (а.с.7-10). Разом із тим, членом КТС ОСОБА_9, який виступив проти рішення КТС, викладено окрему думку, у звязку з тим, що КТС невірно застосовано норму ст.42 КЗпП України, яка застосовується тільки у випадку рівних умов продуктивності праці та кваліфікації працівників, що займають однакові посади і виконують однакову роботу.КТС же прийняла до уваги наявність у ОСОБА_3 травми, отриманої на підприємстві в 2003 році, а також наявність у нього на утриманні двох членів сімї.Як перша, так і друга підстави для застосування переважного права ОСОБА_3 на залишення на роботі, які могли б прийматися до уваги лише в тому випадку, якби його кваліфікація і продуктивність праці були на одному рівні (аналогічні) з працівниками, що підлягають порівнянні з ним. Крім того, КТС допустила висновки у відношенні визначення працівника, який має переважне право у порівнянні з іншими, кваліфікація та продуктивність яких не були предметом аналізу на засіданні КТС (а.с.11,12).

Статтею 228 КЗпП України встановлено, що у разі незгоди з рішенням комісії по трудових спорах працівник чи власник або уповноважений ним орган можуть оскаржити її рішення до суду в десятиденний строк з дня вручення їм виписки з протоколу засідання комісії чи його копії. Пропуск вказаного строку не є підставою відмови у прийнятті заяви. Визнавши причини пропуску поважними, суд може поновити цей строк і розглянути спір по суті. В разі коли пропущений строк не буде поновлено, заява не розглядається, і залишається в силі рішення комісії по трудових спорах.

Адміністрація ПАТ «АМКР» не погодилася рішенням КТС, яке отримано позивачем 20.01.2016 року, що підтверджується реєстром вхідної кореспонденції ПАТ «АМКР» (а.с.14-16) та звернулася до суду в установлений ст.228 КЗпП України строк 28.01.2016 року.

Відповідно до ст. 3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю.

Також, суд застосовує норми Господарського кодексу України, який визначає основні засади господарювання в Україні і регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, а також між цими суб'єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання ( ст.1 ГК України).

Частиною 3 ст. 64 ГК України, передбачено, що підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників та штатний розпис.

Відповідно до ч.2 ст. 65 ГК України власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства.

Пунктом 1 статті 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: 1) змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно з вимогами ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Пунктом 19 Постанови передбачено, що розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі.

Як зазначалося вище, наказом №1306 від 03.11.2015 року ПАТ «АМКР» «Про внесення змін до організаційної структури управління ремонтного виробництва» вирішено виключити штатні одиниці згідно положенню 1 до цього наказу (а.с.17), зокрема: посаду заступника начальника цеху (06.01.00) технологія та термоізоляція» («06.00.00 монтажно-ремонтний цех») (а.с.18).

З штатного розпису ремонтного виробництва ( шифр цеху 099) ПАТ «АМКР», затвердженого наказом по підприємству 31.12.2015 №1595, в дії з 01.01.2016 року в МРЦ (06.00.00): технологія та термоізоляція (06.01.00) заступник начальника цеху; монтажно-будівельні роботи (06.02.00) заступник начальника цеху; ремонт устаткування, металоконструкцій, будівель та споруд (06.03.00) заступник начальника цеху; ремонт устаткування , металоконструкцій у аглодоменному департаменті (06.04.00) заступник начальника цеху (а.с.20-26).

З доданих до позовної заяви посадових інструкцій вбачається, що кожний заступник начальника цеху має свою посадову інструкцію, яка передбачає різні функції та службові обовязки. А саме: заступник начальника цеху (технологія і термоізоляція, монтажно-ремонтний цех) ремонтного виробництва - спеціалізується на термоізоляційних роботах, ремонтах технологічнихтрубопроводів;заступник начальника цеху (монтажно-будівельні роботи, монтажно-ремонтний цех) ремонтного виробництва - спеціалізується на ремонтах устаткування, залізобетонних, кам'яних конструкцій, ремонтах будівель і споруд цехів підприємства;заступник начальника цеху (ремонт обладнання, металоконструкцій , будівель і споруд, монтажно-ремонтний цех) ремонтного виробництва - спеціалізується на ремонтах підкранових споруд цехів підприємства, відповідальних металоконструкцій, основна частина яких - на висоті; заступник начальника цеху (ремонт устаткування і металоконструкцій в аглодоменному департаменті, монтажно-ремонтний цех) ремонтного виробництва - спеціалізується на ремонтах відповідальних, бункерних естакад (а.с.27-69).

Згідно ст.42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком;3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п'яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби.

Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

Отже,з аналізу зазначеної вище статті слід зробити висновок, що перш за все необхідно провести порівняння за кваліфікацією і продуктивністю праці.

З урахуванням того, що згідно з наказом від 03.11.2015 року №1306 «Про внесення змін до організаційної структури управління ремонтного виробництва» з 01.02.2016 року організаційні зміни в МРЦ зачіпають зачіпають напрямки діяльності в цеху, що знаходиться в підзвітності двох заступників начальника цеху, а саме: ОСОБА_3-заступник начальника цеху (технологія і термоізоляція) та ОСОБА_6- заступника начальника цеху ( монтажно-будівельні роботи).

При прийнятті рішення за переважним правом на залишення на роботі позивач керувався наступними основними критеріями згідно приписів ч. І ст.42 КЗпП України (співставлення кваліфікації та продуктивності праці):1) стаж і досвід роботи на керівних посадах на підприємстві: ОСОБА_6 17 років, ОСОБА_3 - 7 років 2) підвищення кваліфікації в 2015 році:ОСОБА_6 3 курси, ОСОБА_3 - 2 курси;3) виконання обов'язків за посадами більш кваліфікованих працівників: ОСОБА_6 - єдиний із заступників начальника МРЦ має досвід роботи начальника ремонтно-будівельного цеху, в даний час постійно залучається до виконання обов'язків начальника монтажно-ремонтного цеху;4) наявність профільної освіти відповідного рівня і спеціалізації - цех спеціалізується на ремонтно-будівельних роботах, найбільш відповідна спеціальність - інженер-будівельник: ОСОБА_6 - Криворізький гірничорудний інститут, інженер-будівельник і промислове та цивільне будівництво) (достатня кваліфікація, спеціальність - відповідає профілю цеху); ОСОБА_3 - Державний Інститут післядипломної освіти, інженер-механік (металургійне обладнання) (достатня кваліфікація, спеціальність не відповідає профілю цеху); 5) кількість безпосереднього підлеглого персоналу до виходу наказу №1306:ОСОБА_6 143 чол., ОСОБА_3 - 64 чол.;6) виконання більш складних і відповідальних робіт:ОСОБА_6 - керівництво проведенням ремонтів устаткування, металоконструкцій, залізобетонних, кам'яних конструкцій, будівель і споруд; ОСОБА_3 - керівництво допоміжними роботами, виконуваними цехом - термоізоляція, ремонт технологічних трубопроводів, керівництво підсобними робітниками (інвалідами); 7) кількість годин відсутності (лікарняні) в 2015 p.: ОСОБА_6 - 0; ОСОБА_3 72 год.;8) кількість дисциплінарних стягнень в 2015 p.:ОСОБА_6 - 0;ОСОБА_3 - 0.

Таким чином, аналіз вказаних вище основних критеріїв, що характеризують кваліфікацію і продуктивність праці зазначених працівників, враховуючи , що за показниками стаж і досвід роботи на керівних посадах на підприємстві; підвищення кваліфікації в 2015 році; виконання обов'язків за посадами більш кваліфікованих працівників; наявність профільної освіти відповідного рівня і спеціалізації ; кількість безпосереднього підлеглого персоналу до виходу наказу №1306; виконання більш складних і відповідальних робіт; кількість годин відсутності (лікарняні) в 2015 p. ( 7 пунктів з 8) - ОСОБА_6 має значну перевагу. За пунктом 8 показники обох працівників рівні.

Отже, враховуючи, що за основними критеріями, що характеризують кваліфікацію і продуктивність праці зазначених працівників ОСОБА_6 та ОСОБА_3, переважне право на залишення на роботі має ОСОБА_6, тому підстав застосовувати частину 2 статті 42 КЗпП України у КТС підстав не було. Крім того, враховуючи , що зміни в організації виробництва, що послужили підставою для виключення посади, займаної ОСОБА_3, стосуються лише напрямків діяльності, керівництво якими здійснюють ОСОБА_3 і ОСОБА_6, порівняння ОСОБА_3 з іншими заступниками начальника цеху недоцільне.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року Про судове рішення у цивільній справі.

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідачем не надано доказів, які б підтверджували незаконність вимог позивача або їх необґрунтованість, тому суд задовольняє позовні вимоги позивача.

На підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави судовий збір 1378 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст.3,40,40,42,228 КЗпП України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» N 9 від 06.11.92, ст.ст.10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 294 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг» до ОСОБА_3, третя особа Голова комісії по трудових спорах Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг» ОСОБА_5 про скасування рішення комісії по трудових спорах №1 від 14.01.2016 року задовольнити.

Скасувати рішення комісії по трудових спорах Публічного акціонерного а «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг» №1 від 14.01.2016р., прийняте за результатами розгляду заяви ОСОБА_3 від 11.01.2016р. про визнання дії адміністрації такими, що порушують його переважне право на залишення па роботі.

Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні його заяви до комісії по трудовим спорам Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг» про визнання дій адміністрації такими, що порушують його переважне право на залишення на роботі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного а «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг» судовий збір в розмірі 1378 ( одна тисяча триста сімдесят вісім ) гривень 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з часу його проголошення через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Р. Є. Скотар