Справа № 495/1652/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2016 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

розглянувши заяву про забезпечення позову

по цивільній справі № 495/1652/16-ц

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про встановлення факту проживання однією сімєю, про визнання права власності на ? частку спільного майна

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Білгород-Дністровського суду знаходиться цивільна справа №495/1652/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю, про визнання права власності на ? частку спільного майна.

Так, позивач просить суд:

- встановити факт проживання ОСОБА_1 однією сімєю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2, 04 листопаду ІНФОРМАЦІЯ_1,

в період з 01 січня 2014 року по 29 лютого 2016 року;

- визнати автомобіль марки Renault; модель Kangoo 1,9D; VIN VF1FC0DAF19456183, № двигуна - C044330, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу СХХ050094 від 30.07.2014 року - обєктом спільної сумісної власності подружжя та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку автомобілю марки Renault; модель Kangoo 1,9D; VIN VF1FC0DAF19456183, № двигуна - С044330,державний реєстраційний номер НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу СХХ050094 від 30.07.2014 року;

- припинити право спільної власності подружжя на 1/2 частку автомобіля марки Renault; модель Kangoo 1,9D; VIN VF1FC0DAF19456183, № двигуна - С044330, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу СХХ050094 від 30.07.2014 року та стягнути з ОСОБА_2, 04 листопаду ІНФОРМАЦІЯ_1, 3 375 доларів США, що по курсу Національного Банку України станом на 09 березня 2016 року складає 89 437 грн.

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви ОСОБА_1 та додатково поданого клопотання, позивач просить суд забезпечити позов в порядку статті 151 Цивільного процесуального кодексу, шляхом:

- накладення арешту на рухоме майно: автомобіль марки Renault; модель Kangoo 1,9D; VIN VF1FC0DAF19456183, № двигуна - С044330, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХХ050094 від 30.07.2014 року;

- заборони ОСОБА_2 користуватись автомобілем марки Renault; модель Kangoo 1,9D; VIN VF1FC0DAF19456183, № двигуна - С044330, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу СХХ050094 від 30.07.2014 року.

Таке клопотання ОСОБА_1 мотивоване тим, що на даний час невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення в майбутньому у випадку відчуження ОСОБА_2 вищезазначеного рухомого майна в період розгляду справи в суді.

Розглянувши клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд дійшов висновку про задоволення такої заяви, виходячи з наступного.

Згідно із частиною першою статті 151 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ч.2 ст.151 ЦПК України).

Частиною третьою ст.151 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Як вбачається з клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову, підставою для його задоволення зазначено, що на даний час існує загроза невиконання судового рішення в майбутньому у випадку відчуження ОСОБА_2 рухомого майна в період розгляду справи в суді.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини другої статті 151 Цивільного процесуального кодексу України, пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ОСОБА_1 визначено належним чином та підтверджено відповідними доказами обґрунтування необхідності забезпечення позову, які свідчать, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У відповідності до частини восьмої статті 153 Цивільного процесуального кодексу України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Наявність зазначених вище відомостей, обґрунтувань та доказів надає змогу суду дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у звязку з чим клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.153 Цивільного процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Керуючись статтями 151, 153, 209, 210 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі №495/1652/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю, про визнання права власності на ? частку спільного майна задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме майно: автомобіль марки Renault; модель Kangoo 1,9D; VIN VF1FC0DAF19456183, № двигуна - С044330, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХХ050094 від 30.07.2014 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя В.В. Мишко