АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №755/10672/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/8083/2016 /2014
Головуючий у суді першої інстанції: Савлук Т.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Побірченко Т.І.
14 липня 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва

у складі: головуючої судді Побірченко Т.І.

суддів Барановської Л.В., Панченка М.М. при секретарі Куркіній І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_3 звернулася з позовом, в якому просила стягнути ОСОБА_4 на свою користь 877,00 грн. в якості відшкодування майнової шкоди, 2000,00 грн. - відшкодування моральної шкоди, 84,74 грн. - відшкодування збитків, яких позивач зазнала в зв'язку з необхідністю захисту свого порушеного права, та судові витрати.

Посилається на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. Зазначає, що згідно акту ЖРЕО - 408 від 30 грудня 2014 року встановлено, «що має місце пошкодження балконної плити і обшивки балкону квартири АДРЕСА_1, ширина металевого козирка становить 25 см. Причиною пошкодження є несанкціонований винос обшивки балкону нижче розташованої квартири АДРЕСА_2». На підставі цього акту, складено дефектний акт від 30 грудня 2014 року та розроблено кошторисну документацію на ремонтно-будівельні роботи в квартирі позивача, вартість яких складає 877,00 грн., за складання кошторису позивачем сплачено 84,74 грн.. На думку ОСОБА_3, виходячи з обсягу наданих суду доказів, які підтверджують причину руйнування балконної плити, вона має право вимагати у відповідача відшкодування витрат на проведення ремонту балкону, так як балкон зазнав руйнації внаслідок несанкціонованого виносу обшивки балкону і встановлення козирка без належного нахилу для стікання опадів саме відповідачем. Моральну шкоду ОСОБА_3 пов'язує з тим, що внаслідок значного психічного впливу обставин, пов'язаних з руйнуванням балконної плити, вона втратила надію та спокій, змушена користуватись балконом, який перебуває в аварійному стані, в свою чергу, відповідач не бажає добровільно відшкодувати завдану шкоду, тому вона вимушена витрачати час на проведення обстеження квартири, визначення розміру завданої матеріальної шкоди, звертатись з позовом до суду з приводу захисту її прав та інтересів.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 15 квітня 2016 року відмовлено у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне дослідження та оцінку доказів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

За умовами 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 2 ст.58 ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 є співвласником квартири АДРЕСА_1 (а.с.101).

На підтвердження факту пошкодження балконної плити і обшивки балкону вищевказаної квартири, ОСОБА_3 посилається на Акт від 30 грудня 2014 року, складений комісією у складі, провідного інженера КП «Керуюча дирекція Дніпровського району м.Києва» ЛесикА.М., головного інженера ЖРЕОЛ№408 Рябічко С.О., інженера 2-ої категорії Танцюри В.О., затверджений начальником ЖРЕО №408 Дешко О.Б., яким встановлено, що має місце пошкодження балконної плити і обшивки балкону квартири АДРЕСА_1, ширина металевого козирка становить 25 см. Причиною пошкодження є несанкціонований винос обшивки балкону нижче розташованої квартири № 31. Металевий відлив козирка балкону квартири АДРЕСА_2 винесений за межі розташування балкону на 45 см., сам козирок встановлений без належного нахилу для стікання опадів, тобто відбувається відбиття опадів від козирка квартири АДРЕСА_2 на бетону основу балконної плити та обшивки балкону квартири АДРЕСА_1, що спричиняє руйнування балконної плити цієї квартири при сильних атмосферних опадах» (а.с.8).

В обгрунтування розміру заподіяних збитків, ОСОБА_3 надала суду Локальний кошторис на будівельні роботи №2-1-1 на ремонтні роботи - ремонт балконної плити і обшивки балкону по АДРЕСА_1 (згідно акту від 30.12.2014 р. та дефектного акту від 30.10.2014 р., складених та затверджених ЖРЕО №408), складений кошторисно-договірним відділом КП «Київжитлоспецексплуатація». (а.с.10-16).

Судом встановлено, що власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_4 (а.с.90-91).

Оскільки вищевказаний Акт та дефектний акт від 30 грудня 2014 року за формою та змістом не відповідають положенням п.2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджено Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року за №76, з урахуванням Додатку №4 до цих Правил, а саме: не зафіксовано дати залиття; відсутні відомості про звернення позивача з відповідною заявою про залиття її квартири (балкону); не міститься посилання на причину аварії, не конкретизовано місце залиття, з встановленням обставин подій та причин їх виникнення, що передбачає огляд та обстеження радіаторів та трубопроводів тощо, а також з висновком про необхідні роботи по їх усуненню, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність причинного зв'язку між діями ОСОБА_4 та заподіяною матеріальною шкодою, яка оцінена в розмірі 877 грн.

Відповідно до вимог частини першої ст. 143 Цивільного процесуального кодексу України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки мистецтва, техніки, ремесла тощо суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2015 року, за клопотанням ОСОБА_3 призначено судову будівельно-технічну експертизу, проте Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз матеріали цивільної справи повернуто до суду без виконання, у зв'язку з відмовою позивача провести оплату послуг експерта за проведення експертизи.

Посилання ОСОБА_3 на кошторис на будівельні роботи №2-1-1 в обґрунтування заподіяних збитків, колегія вважає безпідставними, оскільки вказаний кошторис складений без попереднього огляду квартири позивача, включаючи балкон, та без запрошення відповідача та представника балансоутримувача будинку, а також визначений в кошторисі об'єм робіт необхідних для проведення відновлювального ремонту не підтверджено належними доказами.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пунктом 5 вищевказаної Постанови роз'яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Оскільки підстав для відшкодування матеріальної шкоди судом не встановлено, позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди безпідставні та необгрунтовані.

Таким чином, з'ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, суд прийшов до вірного висновку про безпідставність задоволення позовних вимог.

Рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального закону. Підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Керуючись ст. ст. 307,308,313,314,317,319 ЦПК України, колегія,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

В касаційному порядку може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-

Судді-