Номер провадження: 22-ц/785/4685/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гайворонського С.П.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2015 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», в особі Одеської філії АКБ «Укрсоцбанк», про визнання зобовязання поруки припиненою,

встановила:

23 листопада 2010 року позивач ОСОБА_3 звернулась із зазначеною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 23 травня 2007 року її чоловік ОСОБА_4 уклав договір поруки №07-15/600, за яким зобовязався перед Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», в особі Одеської філії АКБ «Укрсоцбанк» (далі - АКБ «Укрсоцбанк») у повному обсязі солідарно відповідати за виконання ОСОБА_5 зобовязань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі і випадках, передбачених Договором кредиту №2007/36-19/23 від 23.05.2007 р. (далі Договір поруки).

У вересні 2009 року у звязку із наявністю заборгованості ОСОБА_5 перед АКБ «Укрсоцбанк» останній звернувся до Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків із позовом до поручителя про стягнення боргу ОСОБА_5 за договором.

Посилаючись на те, що АКБ «Укрсоцбанк» порушив вимоги ч.4 ст.559 ЦК України та пропустив шестимісячний строк для звернення до поручителя із вимогою про сплату заборгованості за договором кредиту, та вона вважає, що має право вимоги визнання договору поруки припиненим через спільність майна подружжя, на яке може бути накладено стягнення у подальшому, просила її вимоги задовольнити.

Відповідач АКБ «Укрсоцбанк» позовні вимоги не визнав та надав письмові заперечення на позовну заяву, в яких зазначив, що ним не був пропущений шестимісячний строк на звернення до поручителя із вимогами про стягнення боргу ОСОБА_5 через те, що зобовязання діє до повного його виконання сторонами, крім того, у позивача відсутні підстави для звернення до суду із таким позовом, оскільки вона не є стороною в Договорі поруки, у звязку з чим відсутні підстави для задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій визнав позовні вимоги, просив суд розглянути справу за його відсутності (а.с. 157).

Справа була розглянута у відсутність відповідачів ОСОБА_5 та представника відповідача АКБ «Укрсоцбанк».

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 23.12.2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 були задоволені у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк»ставить питання про скасування даного рішення та ухвалення нового, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.05.2007 року між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір, згідно якого останньому у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання були надані грошові кошти у сумі 227 000 доларів США, зі сплатою 12,7 % процентів річних та наступним погашенням суми основної заборгованості за кредитом та процентів за його використання. Кредит був наданий позичальнику на придбання нерухомості житлового будинку загальною площею 139,6 кв.м та земельної ділянки, на якій він розташований, загальною площею 0,03 га, що знаходиться за адресою: Україна, Овідіопольський район, с. Мізікевича, житловий масив «Чорноморка», вул. Прикордонна, будинок 25/7.

В той же день між АКБ «Укрсоцбанк», ОСОБА_5 та ОСОБА_4 був укладений Договору поруки, згідно якого останній поручився солідарно відповідати перед АКБ «Укрсоцбанк» за порушення боржником ОСОБА_5 кредитних зобовязань.

Станом на 15.09.2008 року за Договором кредиту у ОСОБА_5 утворилась заборгованість у розмірі 225515,15 доларів США, 21305,74 доларів США - по нарахованим відсоткам та 3815,96 доларів США - по пені.

Вищевказані обставини визнані сторонами, підтверджені матеріалами справи, а тому у відповідності до ч.1 ст.61 ЦПК України вважаються встановленими і не підлягають доказуванню.

Спірним в даному випадку є питання про те, чи припинений Договір поруки, укладений 23.05.2007 року між АКБ «Укрсоцбанк», ОСОБА_5 та ОСОБА_4, та чи є підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції позитивно вирішив дане питання та виходив із того, що позивач ОСОБА_3 є дружиною поручителя ОСОБА_4, а тому Договором поруки порушені її права, що є підставою для звернення її до суду. Оскільки Договір поруки є припиненим, то позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню.

Проте, повністю з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, виходячи з наступних підстав.

Так, суд виходив із вимог, передбачених ст. 65 СК України, згідно яких дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Таким чином, суд вважав, що позивачка як дружина поручителя за договором поруки, має право на звернення з позовною заявою про визнання договору поруки припиненим, виходячи з того, що Договором поруки, який був укладений без її згоди, були порушені її майнові права.

Однак, з таким висновком суду погодитись не можна, з огляду на наступне.

Укладений 23.05.2007 року між АКБ «Укрсоцбанк», ОСОБА_5 та ОСОБА_4 Договір поруки свідчить про немайнову поруку ОСОБА_4 перед банком, оскільки ОСОБА_4 поручився відповідати по кредитним зобовязанням солідарно з боржником ОСОБА_5, при цьому жодним чином не своїм майном, у тому числі майном позивача ОСОБА_3

Зазначені обставини в свою чергу свідчать про те, що майнові права позивача ОСОБА_3, яка є дружиною ОСОБА_4, жодним чином не порушені.

Посилання позивача на те, що в майбутньому може виникнути питання про стягнення з ОСОБА_4, як поручителя перед ОСОБА_5, майна, яке належить на праві спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4, в даному випадку не є підставо для задоволення позовних вимог ОСОБА_3, оскільки на даний час у АКБ «Укрсоцбанк» відсутні будь-які претензії до ОСОБА_4 стосовно його майна.

У разі виникнення такого спору стосовно спільного майна подружжя ОСОБА_4, позивач ОСОБА_3 буде вправі звернутись до суду за захистом своїх прав, як співвласника цього майна.

Крім того, колегія суддів зазначає, що майновим поручителем по Кредитному договору є саме боржник ОСОБА_5, який за Іпотечним договором, який був укладений 23.05.2007 року, передав АКБ «Укрсоцбанк» в іпотеку житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.Мізікевича, житловий масив «Чорноморка», вул. Прикордонна, 25/7а, та земельну ділянку, розташовану за тією ж адресою, площею 0,03 га, кадастровий номер :02:005:0901, що належать ОСОБА_5

15 вересня 2008 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 був вчинений виконавчий напис щодо звернення стягнення на предмет іпотеки. За рахунок коштів, отриманих від реалізації житлового будинку та земельної ділянки запропоновано задовольнити вимоги відповідача у розмірі 1 217 790,00 гривень, що еквівалентно 250 987,22 доларів США (а.с.12-13).

З огляду на викладене, та враховуючи, що ні ОСОБА_4, ні ОСОБА_3 не є майновими поручителями за Договором поруки, апеляційна скарга ПАТ «Укрсоцбанк» підлягає задоволенню, рішення суду, в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в цій частині.

Разом з тим, в мотивувальній частині рішення, суд першої інстанції дійшов правильного і обгрунтованого висновку про те, що Договір поруки, який був укладений 23.05.2007 року між АКБ «Укрсоцбанк», ОСОБА_5 та ОСОБА_4, є припиненим.

З таким висновком суду погоджується колегія суддів, з огляду на наступні обставини.

Пунктом п.7.4. Договору кредиту передбачено, що у разі настання обставин, визначених п.п. 3.2.3., 4.4., 4.5 (сплата процентів та суми кредиту), 5.4. цього Договору, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобовязаний погасити кредит, сплатити проценти за фактичний час користування кредитом та нараховані штрафні санкції.

Відповідно до ч.2 ст.554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.08.2008 року АКБ «Укрсоцбанк» спрямував на адресу ОСОБА_4 Лист-претензію (про наявність несплачених чергових платежів за кредитом та/або процентів та припинення терміну дії кредитного договору) вих. номер 06-10/15-2170, за яким поручителю ОСОБА_4 запропоновано до 20 серпня 2008 року погасити прострочену та строкову заборгованість за кредитом та процентами у сумі: 245 938,87 доларів США, що закурсом НБУ станом на 04.07.2008 року складає 1 192 754,33 грн. (а.с. 248).

Таким чином, АКБ «Укрсоцбанк» змінив термін виконання основного зобовязання, зазначивши його датою: 08.8.2008 року, що також підтверджено ним особисто в уточненій позовній заяві до Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків (а.с.226).

Регулюючи правовідносини з припинення поруки у звязку із закінченням строку її чинності, ч.4 ст. 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, якщо кредитор не предявить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобовязання не встановлено або встановлено моментом предявлення вимоги), якщо кредитор не предявить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може.

Предявивши вимогу боржнику ОСОБА_5 про повне дострокове погашення суми кредиту та нарахованих відсотків 08.08.2008 року, а згодом й вчинивши виконавчий напис нотаріуса від 15 вересня 2008 року про стягнення цього самого боргу з боржника, ПАТ «Укрсоцбанк» змінив строк виконання Кредитного договору від 23 травня 2007 року, який мав діяти до 23 березня 2028 року, на 08 серпня 2008 року.

У звязку з цим, саме з 08.08.2008 року належить відліковувати шестимісячний строк для подання позову до поручителя.

Зазначений висновок суду першої інстанції кореспондується з Правовими висновками Верховного Суду України у справі № 6-53цс14 (постанова від 17 вересня 2014 року), у справі № 6-155цс13 (постанова від 29 січня 2014 року) та у справі № 6-190цс14 (постанова від 21 січня 2015 року).

Таким чином, субєктивне право АКБ «Укрсоцбанк» на предявлення позову до поручителя не безмежне, а обмежене піврічним терміном через зміну строку дії основного зобовязання з боку банку.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобовязань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «предявлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість предявлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

Отже, виходячи з положень другого речення ч. 4 ст. 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Тобто, закінчення строку, встановленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобовязання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Отже, виходячи зі змісту положень ст. 559 ЦК України, а також низки правових позицій Верховного Суду України по розгляду аналогічних правовідносин протягом 2013-2015 років, зважаючи на те, що банком був змінений строк виконання основного зобовязання на 08.08 2008 року, вимоги по стягненню усієї суми боргу були предявлені лише до боржника ОСОБА_5 15 вересня 2008 року, шляхом вчинення виконавчого напису №1511, шестимісячний строк предявлення вимог до поручителя ОСОБА_4 сплив 08 лютого 2009 року.

З підстав викладеного, слід також зазначити, що субєктивний обовязок ОСОБА_4 за Договором поруки на дату подання позову ПАТ «Укрсоцбанк» до Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків у червні 2009 року вже був припинений у відповідності до ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що звертаючись до Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків позивач ОСОБА_4 просив визнати Договір поруки припиненим, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що АКБ «Укрсоцбанк» вже задовільнив свої вимоги, шляхом отримання виконавчого напису нотаріуса від 15.08.2008 року про звернення стягнення на майно боржника ОСОБА_5

Тобто підстави позовних вимог були зовсім інші, ніж по даній справі.

У звязку з цим, ухвалюючи рішення Постійно діючий третейський суд при Асоціації українських банків від 02.10.2009 року обгрунтовано виходив із того, що вчинення виконавчого напису нотаріуса не дає підстав для визнання Договору поруки припиненим (а.с.39-41).

З огляду на викладене, та враховуючи, що з позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до поручителя ОСОБА_4 звернувся до Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків лише в червні 2009 року, про що свідчить копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія уточненого позову АКБ «Укрсоцбанк» (а.с.225-228, 229), суд першої інстанції дійшов правильного і обгрунтованого висновку в мотивувальній частині рішення про те, що Договір поруки, укладений 23.05.2007 року між АКБ «Укрсоцбанк», ОСОБА_5 та ОСОБА_4, є припиненим з 08.02.2009 року.

У звязку з викладеним, колегія суддів вважає за необхідне мотивувальну частину оскаржуваного рішення, в якій йдеться про припинення Договору поруки, укладеного між 23.05.2007 року між АКБ «Укрсоцбанк», ОСОБА_5 та ОСОБА_4, залишити без змін.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його частково спростовують, у звязку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення суду, в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, АКБ «Укрсоцбанк» про визнання зобовязання поруки припиненим, скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 у зазначеній частині відмовити.

Мотивувальну частину оскаржуваного рішення, в частині визнання Договору поруки припиненим, залишити без змін.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_7 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 606, 32 грн.

Керуючись ч. 4 ст. 559 ЦК України, ст.ст. 88, 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п.4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2015 року, в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», в особі Одеської філії АКБ «Укрсоцбанк», про визнання зобовязання поруки припиненим, скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 у зазначеній частині відмовити.

Мотивувальну частину рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2015 року, в частині визнання припиненим договору поруки №07-15/600від 23 травня 2007 року,укладеного між Акціонерно-комерційним банком «Укрсоцбанк», в особі Одеської філії АКБ «Укрсоцбанк», ОСОБА_5 та ОСОБА_4, залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» судовий збір у розмірі 606,32 грн. (шістсот шість гривень 32 копійки).

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

ОСОБА_8

ОСОБА_2