Провадження № 2/127/412/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2016 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

при секретарі Гороховій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,-

В С Т А Н О В И В:

25 грудня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину.

Вимоги позовної заяви мотивовані тим, що з 01 лютого 2000 року по 26.03.2004 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення міського відділу реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області м. Вінниці.

Від шлюбу позивач та відповідач мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні.

Відповідач сплачує лише аліменти на утримання сина у розмірі ? частки заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей даного віку.

ОСОБА_3 має лівосторонній грудно-поясничий сколіоз, такий діагноз встановлений з 2011 року. Поради, які призначив лікар виконуються: жорстка постіль, відвідування плавання «Палац дітей та юнацтва», масаж, ЛФК.

З 25.05.2015 року по 07.08.2015 року ОСОБА_3 знаходився на лікуванні в медичному центрі «Український центр кінезітерапії Бубновського». Лікування ОСОБА_3 обійшлося ОСОБА_1 в 4290,00 грн.

Під час лікування ОСОБА_3 лікарями було виявлено: двобічна продольно - поперечна плоскостопість. Внаслідок чого ОСОБА_3 був направлений у «Центр стопи» для виготовлення коригуючи устілок. Виготовлення устілок ОСОБА_1 обійшлося в 390,00 грн., а також 2 корекції устілок (05.01.2016 року та 05.07.2016 року) по 125,00 грн.

Сума всіх витрат ОСОБА_1 становить 4930,00 грн.

На неодноразові звернення позивача до відповідача з проханням оплатити половину вартості лікування сина було відмовлено, тому позивач звернулась до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначивши, він є інвалідом ІІІ групи, отримує пенсію по інвалідності, в рік по 2-3 рази лікується і йому самому не вистачає на лікування.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, надавши належну оцінку усім доказам, що є у справі, дійшов висновку про часткове задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав.

26 березня 2004 року сторони розірвали шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-АМ № 100502, видане 26 березня 2004 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 362.

Від даного шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, даний факт підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АМ № 119256, видане 06 вересня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Вінницької міської ради.

ОСОБА_3 має лівосторонній грудно-поясничий сколіоз, такий діагноз встановлений з 2011 року, що підтверджується копією медичної амбулаторної картки від 08.09.2011 року. Поради, які призначив лікар виконуються: жорстка постіль, відвідування плавання «Палац дітей та юнацтва», масаж, ЛФК.

З 25.05.2015 року по 07.08.2015 року ОСОБА_3 знаходився на лікуванні в медичному центрі «Український центр кінезітерапії Бубновського». Лікування ОСОБА_3 обійшлося ОСОБА_1 в 4290,00 грн., що підтверджується квитанціями від 25.05.2015 року, 27.05.2015 року, 29.06.2015 року, квитанцією № 5275 від 13.07.2015 року та № 7141 від 24.07.2015 року.

Під час лікування ОСОБА_3 лікарями було виявлено: двобічна продольно - поперечна плоскостопість. Внаслідок чого ОСОБА_3 був направлений у «Центр стопи» для виготовлення коригуючи устілок. Виготовлення устілок ОСОБА_1 обійшлося в 390,00 грн., а також 2 корекції устілок (05.01.2016 року та 05.07.2016 року) по 125,00 грн.

Сума всіх витрат ОСОБА_1 становить 4930,00 грн.

Конституцією України визначено основні права й обов'язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, у ч. 2 ст. 51 Основного Закону зазначається, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дітей.

Згідно зі статтею 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отже, відповідач не надав суду жодних доказів, які б свідчили про наявність обставин, що мають істотне значення для звільнення його від участі в додаткових витратах на дитину.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 185 СК України додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Суд вважає, що оплата корекції устілок підлягає частковому задоволенню, оскільки корекція № 2 має відбутися 05.07.2016 року і тому послуга ще не оплачена, а як зазначила сама позивача вартість цієї послуги періодично міняється. Тому позовні вимоги належить задовольнити частково 4805: 2= 2402,50 грн.

Відповідач ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи, що підтверджується посвідченням серії АІ №403966, та відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору.

Згідно ч. 2 ст. 88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Такі роз'яснення містяться в п. 35 Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 141, 180, 185 СК України, ст. ст. 60, 79, 88, 209, 213 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені додаткові витрати на сина ОСОБА_3 у розмірі 2402 (дві тисячі чотириста дві) гривні 50 копійок.

Компенсувати ОСОБА_1 судові витрати в сумі 538 (пятсот тридцять вісім) гривень 20 копійок за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду.

Суддя