Ухвала

іменем україни

13 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Коротуна В.М., Нагорняка В.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: виконавчий комітет Житомирської міської ради, ОСОБА_6, про встановлення порядку користування земельною ділянкою, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 24 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 23 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2006 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, в якому з урахуванням уточнень просив встановити між співвласниками будинку АДРЕСА_1 порядок користування земельною ділянкою площею 0,1409 га пропорційно до ідеальних часток у праві власності співвласників на будинок.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 24 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 23 грудня 2015 року, позов задоволено.Встановлено порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи від 07 вересня 2010 року № 89.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати і ухвалити у справі нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Судами встановлено, що ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є співвласниками будинку по АДРЕСА_1.

Ідеальні частки в указаному домоволодінні між співвласниками розподілені наступним чином: ОСОБА_5 - 45/100, ОСОБА_6 - 20/100, ОСОБА_4 - 35/100.

У 2004 році ОСОБА_4 звернувся до Житомирської міської ради про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою для подальшої приватизації земельної ділянки. Висновками головного управління містобудування та архітектури від 18 квітня 2005 року та Житомирського управління земельних ресурсів від 13 червня 2005 року було погоджено передання у власність ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,035га та в оренду - площею 0,0143 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд.

Рішенням 28 сесії Житомирської міської ради від 09 грудня 2005 року № 585 позивачу надано у власність земельну ділянку площею 0,035га та в оренду земельну ділянку площею 0,0143 га. На підставі вказаного рішення позивач отримав державний акт на право власності на земельну ділянку та уклав договір оренди.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 06 липня 2009 року задоволено позов ОСОБА_5 і визнано недійсними державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,035 га та договір оренди земельної ділянки площею 0,0143 га по АДРЕСА_1.

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 10 грудня 2014 року скасовано рішення Житомирської міської ради від 09 грудня 2005 року № 585 в частині надання ОСОБА_4 вказаних земельних ділянок.

Відповідно до ч. 4 ст. 120 ЗК України при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначалося пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

Згідно зі статтями 89, 88 ЗК України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки, зокрема, співвласників жилого будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Договір про спільну часткову власність на земельну ділянку укладається в письмовій формі і посвідчується нотаріально.

Співвласники нотаріально посвідченого договору про встановлення порядку користування земельною ділянкою не укладали.

За клопотанням позивача у справі була призначена судова земельно-технічна експертиза.

На підставі встановлених обставин справи та вказаних вимог закону, суди дійшли правильного висновку про встановлення порядку користування земельною ділянкою. При обранні запропонованого експертом варіанту визначення порядку користування земельною ділянкою, судами враховані інтереси співвласників та обрано той варіант, який буде якнайкраще відповідате їх інтересам. Так, відповідно до обраного судом варіанту у відповідача є окремий двір, у сторін є можливість обслуговувати належну кожному з них частину будинку, а розміри земельних ділянок відповідають ідеальним часткам у будинковолодінні. Цей варіант максимально наближений до фактичного користування співвласниками, а тому відсутня необхідність докладати додаткових зусиль для зміни усталеного роками порядку користування землею.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суди відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, ухвалили законні і обґрунтовані судові рішення, які відповідають вимогам статті 213 ЦПК України.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Таким чином, підстав для скасування оскаржуваних судових рішень немає, а тому їх необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 24 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 23 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:Т.О. Писана В.М. Коротун В.А. Нагорняк