Справа №613/800/16-ц Провадження № 2/613/422/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2016 року

Богодухівський районний суд Харківської області у складі головуючого судді Закопайло В.В., при секретарі Дегтяр А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Богодухові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Богодухівської міської ради Харківської області, третя особа: ОСОБА_2, Богодухівська державна нотаріальна контора Харківської області «про визнання права власності в порядку спадкування», -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою в якій просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: м. Богодухів. вул.. ОСОБА_3 -4 Харківської області, після смерті ОСОБА_4, померла 27 грудня 2012року на спадкове майно, яке зареєстроване за ОСОБА_5, помер 23 квітня 1993 року. Свої вимоги мотивує тим, що 23 квітня 1993 року помер ОСОБА_5. Після його смерті залишилося спадкове майно будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: м. Богодухів, пров. Лесі Українки -4 / колишня Пархоменка/ Харківської області. На день смерті з спадкодавцем проживала ОСОБА_4, яка фактично прийняла спадкове майно, але юридично не оформляла і померла 27 грудня 2012 року. Після смерті ОСОБА_4 спадкоємцями є: ОСОБА_2 та ОСОБА_6. ОСОБА_2 відмовився від спадкового майна, поданням заяви до Богодухівської держнотконтори. ОСОБА_1 фактично прийняла спадкове майно, звернулася з заявою до Богодухівської держнотконтори про оформлення спадкового майна. Була заведена спадкова справа за № 54642199. При житті, ОСОБА_5 05 травня 1966р на підставі Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки була надана земельна ділянка пл.. 500кв.м. для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, посвідченого Богодухівською ДНК 09.06.1966р., за реєстром № 1899.. , на якій в 1971 р. був побудований житловий будинок і зареєструвала в КП «Богодухівське БТІ» за реєстром № 2048. Після смерті ОСОБА_5 спадкове майно, житловий будинок фактично прийняла його дружина ОСОБА_4, так яка на день його смерті була зареєстрована і проживала разом з ним, але юридично не оформила, не отримала свідоцтво про право на спадщину і померла 27 грудня 2012року. Державним нотаріусом було запропоновано надати правовстановлюючі документи на спадкове майно після смерті ОСОБА_4 Але при перевірці документів для оформлення спадкового майна виявилося, що спадкодавець за життя належно не оформив спадщину і не отримав свідоцтво про право на спадщину у відповідність до діючого законодавства України. У звязку з відсутністю правових документів державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтво про право на спадщину і рекомендовано право власності на спадкове майно - житловий будинок з господарчими спорудами, вирішити в судовому порядку шляхом визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування.

В судове засідання позивач та представник позивача не зявились, представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. На позовних вимогах наполягає, доповнень не має, просить позов задовольнити.

Представник відповідача до суду не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує.

Третя особа ОСОБА_2 до суду не зявився, надав заяву про слухання справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

Представник третьої особи Богодухівської державної нотаріальної контори Харківської області в судове засідання не зявився, від Державного нотаріуса Богодухівської ДНК ОСОБА_7 надійшла заява про слухання справи у відсутність представника нотаріальної контори, проти задоволення заяви не заперечує.

Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами прийшов до висновку про обґрунтованість заявленого позову виходячи з наступного:

Відповідно до свідоцтва про смерть ІV-ВЛ №435157, ОСОБА_5 помер 23 квітня 1993 року у віці 51 років в м. Богодухів Харківської області, актовий запис №104.

Відповідно до копії спадкової справи №327, а також відповіді №295/02-14 Харківського обласного державного нотаріального архіву від 09.03.2016 року, після померлого 23 квітня 1993 року ОСОБА_5, який мешкав в м. Богодухів по пров. Тельмана, 13, 20.10.993 року до Богодухівської державної нотаріальної контори Харківської області з заявою про прийняття спадщини після свого чоловіка звернулася ОСОБА_4. Заяву було прийнято, зареєстровано в книзі обліку та реєстрації спадкових справ 20.10.1993 року за порядковим №487, заведено спадкову справу №328/1993. Відмітки про видачу свідоцтв про право на спадщину відсутні. Спадкова справа вважається відкритою. Відповідно до зазначеної заяви ОСОБА_4 спадкове майно після смерті ОСОБА_5 складається з житлового будинку по пров. Пархоменко, 4. Вона є спадкоємицею вказаного майна по закону. Інших спадкоємців не має.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ВЛ №398399, ОСОБА_4 померла 27 грудня 2012 року у віці 67 років в м. Богодухів Харківської області, актовий запис №310.

Відповідно до копії спадкової справи №281/2013 після померлої 27 грудня 2012 року ОСОБА_4, з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулася її донька - ОСОБА_1, також надійшла заява від сина померлої, ОСОБА_2, який відмовляється від належної йому частини спадкового майна.

Відповідно до листа №559/02-17 Державного нотаріуса Богодухівської державної нотаріальної контори Харківської області ОСОБА_7 від 06.05.2016 року на заяву ОСОБА_1 по питанню видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої 27.12.2012 року ОСОБА_4 повідомлено, що в Богодухівській державній нотаріальній конторі після вказаної померлої була заведена спадкова справа №281/2013 за заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини. При огляді документів було виявлено, що спадковий будинок належить померлому 23.04.1993 року ОСОБА_5. Право власності на спадковий будинок за життя ОСОБА_4 не було зареєстровано. Після померлого ОСОБА_2 спадкоємицями за законом була його дружина ОСОБА_4, яка подала до Богодухівської держнотконтори заяву про прийняття спадщини, за якою була заведена спадкова справа № 327/1993. Вказана спадкоємиця спадщину фактично прийняла, але юридично не оформила своїх спадкових прав. Таким чином, оскільки відсутні документи, які підтверджують право власності на спадковий будинок, свідоцтво про право на спадщину не можливо видати. Спадкоємцю рекомендовано звернутися до Богодухівського районного суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок.

Відповідно до довідки №101 КП «Богодухівське БТІ» від 10.03.2016 року, а також згідно Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 5 травня 1966 року, а також згідно рішення №9 Виконавчого катету Богодухівської міської ради від 11.04.1966 року, станом на 31.12.2012 року власником житлового будинку за адресою Харківська область, Богодухівський район, м. Богодухів, пров. Лесі Українки, 4 є ОСОБА_5.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, є рідною донькою ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ст.ст. 12161218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті

Згідно вимог ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31 січня 1966 року реєстрацію будинків із обслуговуючими будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР виготовлення документів на нерухоме майно, реєстрацію проводили бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих рад депутатів трудящих. Обєктами реєстрації були будинки та домоволодіння з окремим порядковим номером на вулиці, провулку, площі. Реєстрації підлягали всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу Української РСР, що належали місцевим радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належали громадянам на праві особистої власності.

Державна реєстраційна служба України листом від 12.03.2013 р. №95-06-15-13 надала розяснила, що при проведенні державної реєстрації прав із видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно, збудоване до 5 серпня 1992 р., документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта, є технічний паспорт на обєкт нерухомого майна.

Державна архітектурно-будівельна інспекція України листом від 01.09.2011року № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію обєктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992року» указує, що вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року N 449 "Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення" (втратила чинність). Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно, збудоване до 05.08.92, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, є технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Таким чином, права, набуті шляхом створення або придбання нерухомості у власність до набранням чинності Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 29.06.1998 року, з дотриманням установленого порядку набуття, однак без державної реєстрації, слід вважати такими, що виникли та набуті в установленому законом порядку.

Отже, оскільки при житті спадкодавця нею не було оформлено право власності на житловий будинок, але подано заяву про прийняття спадщини після смерті його власника (чоловіка) і фактично прийнято спадщину, а належність будинку ОСОБА_5 ніким не заперечується та підтверджується зібраними по справі доказами, інші спадкоємці після відмовилися від спадщини після смерті ОСОБА_4, та оскільки не можливо отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, право позивача може бути визнано в судовому порядку.

В звязку з викладеними обставинами, а також фактичним визнанням позову відповідачем, суд вважає за можливе позов задовольнити та визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1216, 1222 ЦК України, ст.ст. 174, 213-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності в порядку спадкування за законом після померлої 27 грудня 2012 року ОСОБА_4, на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: вул. Лесі Українки, 4 в м. Богодухів Харківської області, який зареєстрований за померлим 23 квітня 1993 року ОСОБА_5.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Харківської області через Богодухівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя