У Х В А Л А

29 лютого 2016 року Подільський районний суд міста Києва

в складі:

головуючого - судді - Неганової Н. В.

при секретарі - Савіцькому Я.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за клопотанням

ОСОБА_1 , заінтересована особа - відділ державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним клопотанням, посилаючись на те, що він є громадянином Сполученого Королівства Великобританії і Північної Ірландії. На сьогоднішній день він тимчасово проживає разом із своєю дружиною ОСОБА_2 та дочкою ОСОБА_3 за адресою - АДРЕСА_1 . Його дружина ОСОБА_2 є громадянкою Канади. До виїзду в ОСОБА_4 проживала в Україні, де перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 . У шлюбі ОСОБА_2 народила доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 27.03.2012 року Подільський районний суд м. Києва своїм рішення у справі №2607/336/2012 розірвав шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , після чого остання разом із дочкою виїхали до Канади, де проживали впродовж певного періоду часу. Враховуючи те, що заявник є чоловіком ОСОБА_2 , він виявив бажання усиновити ОСОБА_3 та скористався таким правом у порядку, передбаченому законодавством Канади. 14.01.2014 року Суд королівської лави Альберти Едмонтон виніс рішення про усиновлення ОСОБА_6 заявником. З судового рішення вбачається, що це усиновлення відбувається за згодою біологічної матері ОСОБА_7 , що зберігає всі свої права, як одна із батьків дитини. Також суд цим рішенням уповноважив відповідний орган уряду провінції Альберта видати нове свідоцтво про народження дитини на ім`я усиновителя та біологічної матері. Рішення про усиновлення ОСОБА_3 набрало законної сили 14.01.2014 року. Актовий запис №2234 від 25.11.2009 року про народження ОСОБА_3 був складений відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, на підставі чого ним було видано свідоцтво про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 від 25.11.2009 року. Заявник вважає, що саме цей орган повинен внести зміни до актового запису №2234 від 25.11.2009 року про народження ОСОБА_3 , вказавши його батьком, вилучити в графі «відомості про дитину» по-батькові дитини у зв`язку із національними традиціями та видати нове свідоцтво про народження. На підставі ст.ст. 392, 399, 400 ЦПК України, Конвенції про юрисдикцію, право, що застосовується, та визнання рішень про усиновлення від 15.11.1965 року, Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, п.12 Постанови №12 від 24.12.1999 року «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених в порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України», ОСОБА_1 просить визнати в Україні рішення №АD03-49494 Суду королівської лави Альберти Едмонтон (Канада) від 14.01.2014 року про усиновлення ним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внести зміни до актового запису №2234 від 25.11.2009 року про народження ОСОБА_3 , а саме: у графі «відомості про батька» вказати батьком - ОСОБА_1 , громадянин Сполученого Королівства Великобританії і Північної Ірландії, ІНФОРМАЦІЯ_2 , вилучити в графі «відомості про дитину» по-батькові дитини у зв`язку із національними традиціями та видати нове свідоцтво про народження ОСОБА_3 .

В судовому засіданні представник заявника підтримав заяву з тих же підстав, просив заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи - відділу державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з`явився, надав лист від 23.02.2016 року про розгляд справи за його відсутності.

Суд, вислухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява задоволенню не підлягає з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є громадянином Британії (а.с.8-копія паспорту).

07.02.2014 року між ОСОБА_1 і громадянкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 було укладено шлюб, зареєстрований об`єднаним відділом реєстрації актів цивільного стану Санкт Гільген Республіки Австрії (а.с.10-копія свідоцтва про шлюб).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 має доньку - громадянку Канади ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. НОМЕР_2 паспорту) у м. Києві (Україна) від попереднього шлюбу ОСОБА_2 і ОСОБА_5 (а.с.14-копія свідоцтва про народження).

Свідоцтво про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 було видане 25.11.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві (а.с.14-копія свідоцтва). В свідоцтві зазначено, що про народження ОСОБА_3 в книзі реєстрації народжень 25.11.2009 року зроблено відповідний актовий запис за №2234. Батьками дитини записані: батько - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мати - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З листа відділу державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві (а.с.26-28) вбачається, що відомості про батька дитини внесені до актового запису ро народження відповідно до ст. 133 СК України. Відмітка про позбавлення батьківських прав батька ОСОБА_5 у вищевказаному актовому запису відсутня.

14.01.2014 року Суд королівської лави Альберти Едмонтон (Канада) виніс рішення у справі №АD03-49494 про усиновлення ОСОБА_1 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.18-копія рішення). В рішенні зазначено, що усиновлення відбулось за згодою біологічної матері ОСОБА_2 , яка є однією із батьків і зберігає всі свої права як біологічна мати, одна з батьків та опікун дитини. Також у рішенні вказано, що будь-який орган Уряду провінції Альберта, в тому числі, але не обмежуючись директором органу запису актів цивільного стану населення, відповідно до Закону про запис актів цивільного стану цим уповноважуються видати нове свідоцтво про народження на ім`я усиновлювача і біологічної матері. Цим дозволяється відсутність згоди біологічного батька на усиновлення.

Рішення від 14.01.2014 року Суду королівської лави Альберти Едмонтон (Канада) у справі №АD03-49494 набрало законної сили 14.01.2014 року, про що виданий відповідний лист (а.с.20-копія листа).

Відповідно до ст. 399 ЦПК України рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, визнається в Україні, якщо його визнання передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про юрисдикцію, право, що застосовується, та визнання рішень про усиновлення від 15.11.1965 року кожне усиновлення, регульоване цією Конвенцією і про яке винесено рішення, орган, що володіє юрисдикцією згідно з першим абзацом статті 3, визнається без додаткових формальностей у всіх Договірних державах.

Згідно зі ст. 21 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована Україною 27.02.1991 року, держави - учасниці, які визнають і/чи дозволяють існування системи усиновлення, забезпечують, щоб найкращі інтереси дитини враховувалися в першочерговому порядку, і вони: a) забезпечують, щоб усиновлення дитини дозволяли лише компетентні власті, які визначають згідно з застосовуваними законом і процедурами та на підставі всієї інформації, що має відношення до справи і достовірна, що усиновлення допустимо з огляду на статус дитини щодо батьків, родичів і законних опікунів і що, якщо потрібно, зацікавлені особи дали свою усвідомлену згоду на всиновлення на підставі такої консультації, яка може бути необхідною; b) визначають, що усиновлення в іншій країні може розглядатися як альтернативний спосіб догляду за дитиною, якщо дитина не може бути передана на виховання або в сім`ю, яка могла б забезпечити її виховання або усиновлення, і якщо забезпечення якогось придатного догляду в країні походження дитини є неможливим; c) забезпечують, щоб у випадку усиновлення дитини в іншій країні застосовувалися такі самі гарантії і норми, які застосовуються щодо усиновлення всередині країни; d) вживають всіх необхідних заходів з метою забезпечення того, щоб у випадку усиновлення в іншій країні влаштування дитини не призводило до одержання невиправданих фінансових вигод, пов`язаних з цією особою; e) сприяють у необхідних випадках досягненню цілей цієї статті шляхом укладення двосторонніх і багатосторонніх домовленостей або угод та намагаються на цій підставі забезпечити, щоб влаштування дитини в іншій країні здійснювали компетентні власті чи органи.

Як роз`яснив Пленум Верховного суду України в п. 12 Постанови № 12 від 24.12.1999 року «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених в порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України», клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

Статтею 207 СК України передбачено, що усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя.

Частина 3 ст. 211 СК України передбачає можливість подружжя бути усиновлювачами.

Згідно з частинами 1, 2, 5, 6 ст. 217 СК України усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Згода батьків на усиновлення дитини має бути безумовною. Угода про надання усиновлювачем плати за згоду на усиновлення дитини батькам, опікунам чи іншим особам, з якими вона проживає, є нікчемною. Письмова згода батьків на усиновлення засвідчується нотаріусом. Мати, батько дитини мають право відкликати свою згоду на усиновлення до набрання чинності рішенням суду про усиновлення.

Відповідно до ст. 219 СК України усиновлення дитини провадиться без згоди батьків, якщо вони: 1) невідомі; 2) визнані безвісно відсутніми; 3) визнані недієздатними; 4) позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка усиновлюється; 5) протягом двох місяців після народження дитини не забрали її на виховання до себе в сім`ю та запис про них у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до статті 135 цього Кодексу. Усиновлення дитини може бути проведено без згоди повнолітніх батьків, якщо судом буде встановлено, що вони, не проживаючи з дитиною понад шість місяців без поважних причин, не проявляють щодо неї батьківської турботи та піклування, не виховують та не утримують її.

В статті 229 СК України зазначено, що особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Якщо усиновлюється дитина, яка досягла семи років, то для запису усиновлювача матір`ю, батьком потрібна згода дитини, крім випадку, передбаченого частиною четвертою статті 218 цього Кодексу. Суд задовольняє таку заяву усиновлювача у рішенні про усиновлення, якщо це відповідає інтересам дитини.

На підставі рішення суду про усиновлення в актовий запис про народження дитини або повнолітньої особи, складений органами державної реєстрації актів цивільного стану України, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове Свідоцтво про народження з урахуванням цих змін. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється (ст. 233 СК України).

В пункті 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України №96/5 від 12.01.2011 року, зареєстрованого 14.01.2011 року за №55/18793, зазначено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про усиновлення (удочеріння), у якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Як зазначалось вище, відповідно до законодавства України в даному випадку згода батька на усиновлення є обов`язковою. Між тим, батько дитини таку згоду не надавав.

Заявник в заяві про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає виконанню, просить внести зміни до актового запису №2234 від 25.11.2009 року про народження ОСОБА_3 .

Однак, у вказаному вище рішенні суду Канади цих вимог немає. Натомість в рішенні зазначено, що будь-який орган Уряду провінції Альберта (Канада) уповноважуються видати нове свідоцтво про народження дитини на ім`я усиновлювача і біологічної матері.

З огляду на викладене вище, суд вважає, що клопотання ОСОБА_1 про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає виконанню, задоволено бути не може.

На підставі наведеного, ст.ст. 390, 396, 399 - 401 ЦПК України,

суд

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 , заінтересована особа - відділ державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали, а у разі, якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяН. В. Неганова