АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів - Прокопчук Н.О., Семенюк Т.А.

при секретарі: П'ятничук В.Г.

за участю:

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 08 червня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1 640 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 08.06.2016 позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1 640 грн. щомісяця, починаючи з 23.12.2015 і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 487,20 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що фактично був позбавлений можливості подання доказів по справі. Зазначив, що відповідач є працюючою особою на постійній основі. Вказав про необхідність зупинення провадження до вирішення судом позовних вимог щодо визначення місця проживання та визначення способу участі у вихованні дитини.

Позивач в судове засідання з невідомих для суду обставин не з'явився, хоча був повідомлений про час та місце слухання справи. На підставі викладеного та керуючись вимогами ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу у її відсутності.

Справа № 752/19032/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/11706/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Шумко А.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

Заслухавши доповідь судді, пояснення відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з положень ст. 184 СК України, та вважаючи вимоги та спосіб стягнення аліментів, заявлений позивачем - обґрунтованим.

З таким висновком суду колегія суддів повністю погодитись не може.

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що з 13.08.2008 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Голосіївського районного суду від 25.03.2015 було розірвано (а. с. 4). Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 5). Дитина проживає разом з матір'ю та ОСОБА_2 на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею шести років. Відповідач в належному розмірі не здійснює утримання сина, а тому позивач звернулася до суду із відповідним позовом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності стягнення з відповідача аліментів на утримання - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, але не може погодитись з їх розміром.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються в частині від доходу його батька (матері) або в твердій сумі.

Згідно ст.181 СК України, при відсутності укладеного в порядку передбаченому ст.189 СК України між батьками договору про сплату аліментів на неповнолітню дитину та ненадання дитині утримання, аліменти стягуються у судовому порядку на користь того з батьків, з ким проживає дитина та хто її утримує.

Зазначене випливає також з п. 17 Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3, згідно якого за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст.181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно.

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що відповідач офіційно працює, тобто має постійний дохід.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Суд першої інстанції на вищезгадані обставини уваги не звернув, в зв'язку з чим зробив висновки, які не відповідають обставинам справи. В зв'язку з чим рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи наведені обставини та приймаючи до уваги, що відповідач підтвердив можливість сплачувати 1/4 частину всіх видів свого заробітку на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, колегія суддів вважає можливим визначити розмір аліментів саме в цій сумі.

Доводи апеляційної скарги про необхідність зупинення провадження до вирішення судом позовних вимог щодо визначення місця проживання та визначення способу участі у вихованні дитини не знайшли свого підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, оскільки відсутні підстави вважати, що розгляд даної справи є неможливим, враховуючи інтереси дитини.

Враховуючи наведені обставини та вимоги п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-318 ЦК України колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 08 червня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 грудня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: Н.О. Прокопчук

Т.А.Сменюк