Справа № 599/719/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2016 р.

Зборівський районний суд Тернопільської області

в складі головуючого суду судді Іваницького О.Р.

при секретарі Сеньківській З.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Зборові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про стягнення із ОСОБА_2 54721,47 грн. Позивач посилається на те, що 27 березня 2015 року згідно договору позики передав відповідачу 2200 доларів США строком до 01 квітня 2016 року. Проте ОСОБА_2 не виконує умов договору, в звязку з чим виникла вищезазначена заборгованість.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та зіслався на обставини викладені в позові.

Відповідач будучи повідомленим про розгляд справи в судове засідання не зявився в звязку з чим суд вважає, що слід провести заочний розгляд справи.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

В силу вимог статей 11, 10, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст. 1047, ч. 2 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Відповідно до ст.ст. 1049, ч.ч. 1, 3; 1050, ч. 1 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

В силу ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу.

Судом встановлено, що 27 березня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, згідно якого відповідач отримав 2200 доларів США, що по курсу Національного банку України становить 54721,47 грн. з кінцевим терміном повернення 01.04.2016 року. В порушення умов договору позичальник у встановлений строк позики не повернув, у звязку з чим виникла вищевказана заборгованість, яка підлягає стягненню. Також в користь позивача слід стягнути судові витрати в сумі 560 грн.

Керуючись ст.ст.10, 60, 210, 226 ЦПК України, ст.ст. 1046, 1048, 1049 ЦК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути в користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 54721,47 грн. боргу за договором позики та 560 грн. судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення, може бути подана протягом 10-и днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Тернопільської області протягом 10 діб через Зборівський районний суд.

Суддя підпис Копія вірно

Суддя Зборівського

районного суду ОСОБА_3