ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/3888/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" вересня 2016 р. Дарницький районний суд м.Києва в особі судді Вовка Є.І., при секретарі Біді В.В., в приміщенні Дарницького районного суду м.Києва, в судовому засіданні по розгляду справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом щодо солідарного стягнення на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід банк», , з ОСОБА_2 та ОСОБА_3, суми заборгованості за кредитним договором №77.1/АК-01649.08.2 від 12.09.2008 в розмірі 4918416 грн. 75 коп., що складається з:

-пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 4633519,12 грн.;

-пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту - 258460 грн. 10 коп.;

-3% річних від суми простроченого кредиту - 23792,16 грн.;

-3% річних від суми прострочених процентів по кредиту - 1336 грн. 11 коп.;

-3% річних за прострочення плати за обслуговування кредиту - 420,76 грн.;

-інфляційні витрати за прострочення плати за обслуговування кредиту - 888,50 грн.

В обґрунтування позовних вимог у позові, зокрема зазначено, що кредитний договір №77.1/АК-01649.08.2 від 12.09.2008 року був укладений між відповідачем ОСОБА_2 та ВАТ „Родовід Банк" (правонаступником якого є позивач з таким же вищевказаним ЄДРПОУ), (далі Банк), а також 02.03.2009 року вказаними сторонами було укладено додатковий договір, зобов'язання за якими Банк виконав повністю - надав цьому відповідачу кредит на суму 21231 доларів США, за умови його повернення щомісячними платежами по 12.09.2015 року зі сплатою 7,7% річних та плати за обслуговування кредиту у розмірі 0,3 % від суми виданого кредиту (згідно з додатками - графіком погашення заборгованості), а відповідач свої зобов'язання не виконала належним чином щодо здійснення вказаних виплат згідно з графіком погашення заборгованості, у зв"язку з чим, станом на 14 серпня 2015 року заборгованість цього відповідача відповідно до умов вказаного кредитного договору (в тому числі, згідно з його п.3.6 (яким зокрема встановлено розмір пені - 1,6% від суми простроченої заборгованості) становить суму 4918416 грн. 75 коп., що складається з:

-пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 4633519,12 грн.;

-пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту - 258460 грн. 10 коп.;

-3% річних від суми простроченого кредиту - 23792,16 грн.;

-3% річних від суми прострочених процентів по кредиту - 1336 грн. 11 коп.;

-3% річних за прострочення плати за обслуговування кредиту - 420,76 грн.;

-інфляційні витрати за прострочення плати за обслуговування кредиту - 888,50 грн.

Крім того, договір поруки від 12.09.2008 року був укладений між ВАТ „Родовід Банк" (правонаступником якого є позивач з таким же вищевказаним ЄДРПОУ) та відповідачем ОСОБА_3, зобов"язання за яким цей відповідач станом на 14 серпня 2015 року не виконала - не сплатила на користь позивача вказану заборгованість відповідача ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Не заперечував проти тверджень представника відповідача ОСОБА_2, що на даний час у відповідачів перед Банком відсутня заборгованість за тілом кредиту, процентами по кредиту та за платою за обслуговування кредиту. Не заперечував щодо розгляду справи у відсутність ОСОБА_3

Представник відповідача ОСОБА_2 заперечував проти вказаних позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на їх безпідставність. Не заперечував щодо розгляду справи у відсутність ОСОБА_3 Вказував, що на даний час у відповідачів перед Банком відсутня заборгованість за тілом кредиту, процентами по кредиту та за платою за обслуговування кредиту. Зокрема, наполягав на повному зменшенні суми пені відповідно до положень ч.3 ст.551 ЦК України.

Щодо повідомлення відповідача ОСОБА_3 про дату та місце судового розгляду справи, судом було фактично враховано, що відповідно до положень ч.5 ст.74 ЦПК України: у разі ненадання фізичною особою, яка бере участь у справі інформації щодо її адреси, судова повістка надсилається цій особі за адресою її місця проживання чи перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, при цьому, у разі відсутності особи, яка бере участь у справі за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином (при цьому, до суду повернулися "За закінченням терміну зберігання" відповідні поштові відправлення, в тому числі з адреси реєстрації ОСОБА_3, яка була визначена згідно з довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в м. Києві а.с.10).

Відповідно до положень ч.3 ст.27 ЦПК України - особи, які беруть участь у справі, зобов»язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права, що зокрема стосується і вимог до обгрунтування відповідачами заяв про перегляд заочного рішення.

При цьому, в силу вимог п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Обов»язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції (параграф 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Всі ці обставини слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Проаналізувавши наведені дані, письмові заперечення проти позову, всі інші матеріали справи, в тому числі копії: вказаного кредитного договору (з додатками) та договору поруки; розрахунків заборгованості; квитанцій щодо сплати заборгованості, наданих представником ОСОБА_2, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до положень ст.1054 ЦК України: за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до положень ст.526, п.1 ст.530 ЦК України, зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, в тому числі, у встановлений в ньому строк.

Відповідно до положень ст.554 ЦК України: у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки; особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до положень ст.559 ЦК України: порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності; порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем; порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника; порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя; якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Згідно зі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. А відповідно до ст.611 цього Кодексу у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до положень ст.ст. 549, 550 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов"язання, при цьому, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов"язання.

Проте, відповідно до положень ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Конституційний Суд України, у пункті 3 Рішення № 7-рп/2013 у справі № 1-12/2013, аналізуючи правовідносини зі сплати пені, що виникають між фізичними особами - споживачами та банками і іншими фінансовими установами у правовідносинах споживчого кредитування, дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов'язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов'язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов'язань позичальниками - фізичними особами.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що кредитний договір №77.1/АК-01649.08.2 від 12.09.2008 року був укладений між відповідачем ОСОБА_2 та ВАТ „Родовід Банк" (правонаступником якого є позивач з таким же вищевказаним ЄДРПОУ), (далі Банк), а також 02.03.2009 року вказаними сторонами було укладено додатковий договір, зобов'язання за якими Банк виконав повністю - надав цьому відповідачу кредит на суму 21231 доларів США, за умови його повернення щомісячними платежами по 12.09.2015 року зі сплатою 7,7% річних та плати за обслуговування кредиту у розмірі 0,3 % від суми виданого кредиту (згідно з додатками - графіком погашення заборгованості), крім того, договір поруки від 12.09.2008 року був укладений між ВАТ „Родовід Банк" (правонаступником якого є позивач з таким же вищевказаним ЄДРПОУ) та відповідачем ОСОБА_3, при цьому, відповідачі не виконали свої зобов'язання за вказаними договорами належним чином щодо здійснення вказаних виплат згідно з графіком погашення заборгованості, у зв"язку з чим, станом на 14 серпня 2015 року їх заборгованість (у солідарному порядку) відповідно до умов вказаних договорів (в тому числі, згідно з п.3.6 кредитного договору, яким зокрема встановлено розмір пені - 1,6% від суми простроченої заборгованості) складалася з вищевказаної пені, яку суд вважає за належне зменшити на її суму у повному обсязі, враховуючи повну відсутність фактичних збитків, оскільки на даний час у відповідачів перед Банком відсутня заборгованість за тілом кредиту, процентами по кредиту та за платою за обслуговування кредиту, що визнано вказаними сторонами, а відповідно до положень ст.61 ЦПК України: обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. При цьому, враховуючи вказане зменшення пені, то суд вважає, що одночасно не може бути застосована ще і позовна давність щодо неї.

Крім того, суд вважає безпідставними вказані вимоги щодо стягнення 3% річних, оскільки відповідальність за порушення грошового зобов'язання передбачена умовами Кредитного договору, у зв'язку з чим відсутні правові підстави для стягнення 3% річних, передбачених ще і законом, а саме ст. 625 ЦК України.

Застосування відповідальності за законом та за умовами договору може призвести до подвійної відповідальності.

За положеннями ст.61 Конституції України - ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Щодо стягнення з відповідача суми інфляційних витрат від суми простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту у вказаному розмірі, то відповідно до п. 1.5.1 Кредитного договору щомісячна плата за обслуговування кредиту встановлюється в розмірі 0,3000% від суми виданого кредиту.

Згідно з п.1.1. Кредитного договору Банк відкриває позичальнику не відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 21231 доларів США.

З розрахунку заборгованості вбачається, що місячна плата за обслуговування кредиту визначена у іноземній валюті - доларах США.

Як передбачено нормами закону «Про індексацію грошових доходів населення» від 3.07.91 №1282-ХІІ, індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Норми ч.2 ст.625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, яке визначене в гривні.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає тільки грошова одиниця України, а іноземна валюта, яка була предметом умов договору щодо місячної плати за обслуговування кредиту, індексації не підлягає (рішення Верховного Суду від 28.03.2012 у справі №6-36736вов10).

Враховуючи викладене, суд вважає, що належить відмовити в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» у повному обсязі, оскільки всі вони є безпідставними.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, належить судові витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 3654 грн. зарахувати в доход держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 208, 209, 214, 215, 228 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» у повному обсязі.

Судові витрати по справі у вигляді судового збору зарахувати в доход держави.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: