УХВАЛА

іменем України

27 вересня 2016 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Овдієнка В.В.

з участю: секретаря Лацько А.С.

боржника ОСОБА_1

стягувача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання судового рішення по справі №2-94/2006 рік за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 09.02.2006 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 16805 грн. 26 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, 3000 грн. на відшкодування моральної шкоди; 340 грн. на відшкодування витрат по оплаті дослідження спеціаліста-автотоварознавця; 280 грн. витрат по сплаті судового збору, а всього: 20425 грн. 26 коп.

Рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 13.04.2006 року частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1, рішення Зміївського районного суду Харківської області від 09.02.2006 року змінено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 300 грн. компенсації моральної шкоди, в іншій частині рішення залишено без змін.

15.09.2016 року до суду ОСОБА_1 звернувся з заявою про розстрочення виконання судового рішення Зміївського районного суду Харківської області від 09.02.2005 року шляхом стягування з нього по 700 грн. щомісячно до повного виконання рішення.

В обґрунтування заяви посилався на наявність наступних обставин: на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції перебуває виконавче провадження №731/2, що розпочате на підставі заяви ОСОБА_2 про виконання дубліката виконавчого листа №2-1486/03, виданого 18.05.2016 року Зміївським районним судом Харківської області, про стягнення з нього 17725,26 грн., у тому числі на користь ОСОБА_2 16805, 26 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 300 грн. компенсації моральної шкоди. Рішення суду про стягнення з нього грошових коштів винесено 09.02.2005 року.

З метою примусового виконання зазначеного дублікату виконавчого листа державним виконавцем вжито заходи щодо отримання рішення суду про примусове проникнення до приміщення, а саме до квартири, що належить його матері ОСОБА_4, та розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

30.08.2016 року старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції ОСОБА_5 при примусовому виконанні виконавчого листа №2-1486/03 здійснено опис та арешт майна у квартирі за адресою: АДРЕСА_2, про що складено Акт опису й арешту майна.

Проте описаного та арештованого майна явно недостатньо для виконання судового рішення.

Оскільки на момент винесення рішення про стягнення з нього грошових коштів, у тому числі на користь ОСОБА_2 (2006 рік), його інтереси представляв адвокат, через що він не мав жодних документів, то він не знав про те, що на даний час має виконати судове рішення.

Він тільки влітку дізнався про наявність виконавчого провадження і тільки 06.09.2016 року ознайомився з його матеріалами. До того часу жодного документу з відділу державної виконавчої служби він не отримував.

Проте, він має намір виконувати рішення суду. Долучені до матеріалів виконавчого провадження Акти державних виконавців, які свідчать про його відмову від добровільного виконання судового рішення, є неправдивими.

Разом з тим, на даний час у нього склалися обставини, що ускладнюють виконання рішення суду, а саме несприятлива фінансова ситуація, оскільки він тривалий час шукав роботу та існував на несуттєві підробітки.

Крім того, він хворів на серйозне захворювання у 2015 та 2016 роках, через що вимушений був витрачати грошові кошти на лікування.

Він знайшов роботу. З 14.09.2016 року він працевлаштований на посаду експедитора у ФОП ОСОБА_6 з окладом 1450 грн. Планує працювати і отримувати заробітну плату, щоб виконати судове рішення.

З урахуванням ситуації, що склалася, а саме того, що він не знав про примусове виконання рішення суду, хворів і не мав постійної роботи, не має майна, на яке може бути звернено стягнення, а також факт його працевлаштування, є підстави для розстрочки виконання рішення суду про стягнення з нього грошових коштів.

Оскільки він матиме заробітну плату в розмірі 1450 грн. щомісячно, доцільно під час винесення рішення про розстрочку ухвалити розстрочку по 700 грн. щомісячно.

В судовому засіданні боржник ОСОБА_1 підтримав подану заяву з підстав, викладених у заяві.

Стягувач ОСОБА_2 заперечував проти заяви мотивуючи тим, що після набрання судовими рішеннями у справі законної сили він звернувся до ОСОБА_1 з проханням сплатити йому відшкодування шкоди, той його прогнав та заборонив приходити у майбутньому. В подальшому, протягом десяти років ОСОБА_1 не виплачував йому борг за судовим рішенням. Працівники виконавчої служби обіцяли виконати рішення, однак пояснювали йому, що ОСОБА_1 за викликами не з'являється, вдома його застати не можуть. Так тривало поки виконавче провадження взагалі не було втрачено, через що він звернувся за видачею дубліката виконавчого листа. Вважав, що ОСОБА_1 і надалі буде ухилятися від виплати йому відшкодування.

Ознайомившись з матеріалами справи, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, суд дійшов наступного:

У відповідністю зі ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Відповідачем ОСОБА_1 не надано доказів наявності обставин, які, відповідно до ст. 373 ЦПК України, є виключними підставами для розстрочення виконання судового рішення.

Так, ОСОБА_1 безпідставно зазначив у заяві про те, що з судовим рішенням він ознайомився лише у вересні 2016 року, а раніше не знав про існування боргу та про необхідність його погашення.

В судовому ж засіданні ОСОБА_1 не заперечував, що отримував у 2006 році рішення як першої, так і апеляційної інстанції.

Ухвалою Зміївського районного суду від 12.07.2016 року задоволено заяву старшого державного виконавця Нагорної Н.М. про дозвіл на примусове проникнення до житла ОСОБА_1 Зазначене судове рішення було мотивоване тим, що боржник ОСОБА_1 не виконує обов'язків, передбачених ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження", внаслідок чого створюються перешкоди для здійснення державним виконавцем повноважень, передбачених ст. 11 вказаного Закону, що у свою чергу порушує права стягувача на здійснення завершальної стадії судового провадження у розумні строки та право мирно володіти майном, одержання якого передбачено судовим рішенням. (а. с. 243).

Як видно зі змісту заяви про розстрочку виконання рішення, 30.08.2016 року державним виконавцем був складений акт опису й арешту майна боржника.

Доводи боржника про те. що описаного майна недостатньо для виконання судового рішення шляхом звернення стягнення на арештоване майно, є передчасними, оскільки процедура звернення стягнення на це майно не завершена.

Також, оскільки боржник має постійне місце роботи, що підтверджується відповідною довідкою ФО-П ОСОБА_6, то виконання рішення, за умови відсутності іншого майна, має відбуватися шляхом звернення стягнення на заробітну плату у порядку, визначеному ст. ст. 68-70 Закону України "Про виконавче провадження".

Відомості щодо хвороби ОСОБА_1 у 2015 та 2016 роках, на які він посилався у заяві, та підтверджені копіями медичних довідок, не дають підстав вважати, що на даний час внаслідок тяжкої хвороби боржник не має можливості виконувати рішення.

За таких обставин, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання судового рішення належить відмовити у зв'язку з її необґрунтованістю.

На підставі викладеного, керуючись ст. 373 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення Зміївського районного суду Харківської області від 09.02.2006 року, зміненого рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 13.04.2006 року, у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляції до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд протягом п'яти днів з дня її оголошення.

Головуючий: