Справа №587/118/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Степаненко О. А.
Номер провадження 22-ц/788/1091/16 Суддя-доповідач - Околот Г. М.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

04 серпня 2016 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Околота Г. М.,

суддів - Левченко Т. А. , Собини О. І. ,

з участю секретаря судового засідання -Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» на рішення Сумського районного суду Сумської області від 25 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» про розірвання договору оренди землі та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» до ОСОБА_3 про стягнення збитків, стягнення орендної плати та розірвання договору оренди землі,

в с т а н о в и л а:

13 січня 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із вищезазначеним позовом та в обґрунтування своїх вимог зазначила, що 08 січня 2005 року між нею та ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» був укладений договір оренди землі, згідно якого вона надала відповідачу у строкове платне користування належну їй на праві приватної власності земельну ділянку площею 2,72 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

01.01.2009 року між сторонами було укладено додатковий договір до вищевказаного договору оренди землі, за умовами якого було змінено строк дії договору оренди з 5 років до 10 років, а також збільшено орендну плату з 442 грн. до 1083,75 грн. за рік. В 2011-2012 роках відповідач не виплачував позивачці орендну плату за користування земельною ділянкою і лише в листопаді 2013 року виплатив їй 1712,89 грн. орендної плати за 2011-2012 року та 1712,89 грн. за 2013 рік, всього 3425,78 грн. З урахуванням умов додаткового договору відповідач повинен був виплатити позивачці орендну плату з урахуванням індексів інфляції за весь час користування ним земельною ділянкою в період з грудня 2006 року по грудень 2013 року у розмірі 5096,92 грн., а фактично виплатив 3425,78 грн., тому сума заборгованості з орендної плати за три роки становить 1671,14 грн. Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_3 просила розірвати договір оренди землі від 08 січня 2005 року з підстав систематичної несплати орендної плати та стягнути з відповідача на її користь 1671,14 грн. заборгованості з орендної плати, 3% річних у сумі 99,99 грн. та інфляційного збільшення заборгованості у сумі 426,14 грн., а всього 2197,27 грн., а також стягнути судові витрати по справі у сумі 487,20 грн. ( а.с. 3-5, 65-69)

16 лютого 2015 року ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» звернулась в даній справі з зустрічним позовом до ОСОБА_3 про стягнення збитків, орендної плати та розірвання договору оренди землі. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідно до договору оренди землі, укладеного між сторонами, ОСОБА_3 передала належну їй земельну ділянку в оренду для вирощування товарної сільськогосподарської продукції з терміном дії договору 5 років, а відповідно до п. 1.3. Додаткового договору - на 10 років. ОСОБА_3 зобов'язалась не вчиняти дії, які б перешкоджали орендарю користуватися земельною ділянкою (п. 29 договору). Не дивлячись на це, ОСОБА_3 на підставі договору від 28 грудня 2012 року передала належну їй земельну ділянку в оренду третій особі - ТОВ «Авіс-Україна». У відповідності з укладеним договором ТОВ «Авіс-Україна» обробляло земельну ділянку ОСОБА_3 протягом 2013-2014 років, а ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» було позбавлено такої можливості. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 були порушені права ТОВ «Агрофірма «Косівщинська», внаслідок якого товариство понесло збитки в розмірі 13613,26 грн. Крім того ОСОБА_3 отримала від ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» орендну плату за користування земельною ділянкою за той період, коли ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» не могла з її вини користуватися земельною ділянкою. Тому ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» уточнивши у ході судового розгляду справи свої позовні вимоги, просить розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений з ОСОБА_3 , стягнути з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» 1443,01 грн. виплаченої за 2013 рік орендної плати з врахуванням суми переплати та 13613,26 грн. збитків, а також судові витрати по справі. ( а.с. 27-36, 77-82)

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 25 лютого 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_3 та зустрічного позову ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» відмовлено у зв'язку з їх необґрунтованістю. ( а.с. 195-198)

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_3 та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позов ОСОБА_3. Зазначає, що судом першої інстанції не застосовано належним чином умови договору оренди землі про те, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Також посилається на те, що суд першої інстанції прийшов до необґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для розірвання договору оренди землі. ( а.с. 205-210)

В апеляційній скарзі ТОВ «Агрофірма «Косівщинська», посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення їх позову. При цьому доводить, що дії ОСОБА_3 по передачі земельної ділянки у користування ТОВ «Авіс-Україна» є протиправними, оскільки порушують право ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» на користування зазначеною земельною ділянкою. Отже, завдані збитки, відповідно до норм цивільного законодавства та статей 24, 29, 39 договору оренди землі, підлягають відшкодуванню в повному обсязі особою, яка їх завдала, тобто ОСОБА_3. Також вказує, що за 2013 рік ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» сплатила ОСОБА_3 кошти у повному обсязі з урахуванням індексу інфляції у сумі 980,33 грн. 925,79 грн., а також частково сплатило в рахунок майбутніх виплат 346,27 грн. , а усього 1326,60 грн.. Оскільки, товариство не могло користуватися земельною ділянкою по незалежним від нього обставинам, через порушення ОСОБА_3 умов договору, то воно повинно бути звільнено від орендної плати за 2013 -2014 роки. ( а.с. 216-225)

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того, що орендна плата за користування земельною ділянкою ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» за 2011 та 2012 роки була виплачена позивачці з порушенням визначених договором строків, однак у повному обсязі з нарахуванням інфляційних і пені, за 2013 рік орендна плата виплачена своєчасно і у повному обсязі. Сам по собі факт несвоєчасної сплати орендної плати не свідчить про систематичне невиконання відповідачем договірних зобов'язань і не може бути підставою для розірвання укладеного між сторонами договору оренди землі.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» не надано суду належних доказів щодо порушення його прав і завдання збитків.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого 24 січня 2000 року на підставі рішення Косівщинської сільської ради Сумського району, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,72 га, розташованої на території Косівщинської сільської ради Сумського району Сумської області (а. с. 7).

08 січня 2005 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» був укладений договір оренди землі, відповідно до якого ОСОБА_3 надала ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,72 га, яка розташована на території Косівщинської сільської ради (а. с. 8-9)

14 грудня 2006 року вищевказаний договір оренди землі було зареєстровано у Сумському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України», про що в Державному реєстрі земель вчинено відповідний запис за № 51 ( а. с. 8).

Земельна ділянка була передана позивачем та прийнята відповідачем в оренду згідно Акту приймання - передачі від 15 грудня 2005 року (а.с. 9).

Відповідно до умов договору, ОСОБА_3 надала вказану земельну ділянку ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» в користування строком на 5 років (п. 8 договору) на умовах сплати даним товариством орендної плати у розмірі 442 грн., що становить 1,5% від грошової оцінки землі (п.10 договору) і яка вноситься до 30 числа останнього у звітному році місяця (п.12 договору); обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції (п.11 договору).

Крім того, п. 14 цього договору визначено, що розмір орендної плати переглядається один раз у два роки, зокрема, в разі змін розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції, а пункт 14а договору передбачає, що у разі несплати орендної плати у строки визначені договором, справляється пеня в розмірі 0,01% від невиплаченої суми за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 36 вказаного договору його дія припиняється шляхом розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання іншою стороною договірних зобов'язань, а також з інших підстав, визначених законом.

01 січня 2009 року між позивачем та відповідачем укладено додатковий договір до вказаного договору оренди землі, який 15 листопада 2010 року за №73 зареєстрований у Сумському районному реєстраційному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» (а. с. 8).

Пунктом 1.2 цього додаткового договору викладено в новій редакції п. 8 договору оренди землі та строк оренди збільшено до 10 років, а пунктом 1.3 додаткового договору внесено зміни до п. 9 договору оренди землі та визначено, що орендна плата вноситься в розмірі 1083 грн. 75 коп. за рік, що становить 3,0% від нормативної грошової оцінки земельної частки (паю) (а. с. 10).

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до п.«д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Із положень ст. 13 Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами у застосуванні щодо спірних правовідносин, вбачається, що договір оренди землі - це договір, згідно з яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Розмір, форма та строки орендної плати за землю, які відповідно до ст.21 цього Закону встановлюються за згодою сторін у договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди законодавству.

Обов'язки та права сторін договору визначені статтями 24 і 25 даного Закону та умовами договору.

Так, в силу ч.1 ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець вправі, зокрема, вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Судом першої інстанції встановлено, що 28 листопада 2013 року відповідач виплатив ОСОБА_3 3425,78 грн. орендної плати за користування землею за 2011-2012, 2013 роки, що підтверджується копіями видаткових касових ордерів та визнається позивачкою та її предстанвиком (а. с. 37,38).

З урахуванням індексів інфляції, умов укладеної між сторонами договору оренди землі від 08 січня 2005 року та додаткового договору до нього від 01 січня 2009 року , оренда плата становить:

за 2011 рік - 1133 гривень 60 копійок (1083,75 грн. х 104,6 %);

за 2012 рік - 1133 гривень 60 копійок;

за 2013 рік - 1139 гривень 27 копійок (1133,60 грн. х 100,5 %).

Згідно умов п. 14а договору розмір пені за прострочення сплати орендної плати становить:

- за 2011 рік: з 31 грудня 2011 року по 28 листопада 2013 року (1133,60 грн. х 677 дн. х 0,01 %) = 76,74 грн.

- за 2012 рік: з 31 грудня 2012 року по 28 листопада 2013 року (1133,60 грн. х 352 дн. Х 0,01 %) = 39,90 грн..

З урахуванням 15 % ПДФО відповідно до вимог ст. 168 Податкового кодексу України до виплати ОСОБА_3 станом на 30 грудня 2013 року належало:

- за 2011 рік - (1133,60 грн.+76,74грн.= 1210,34 грн.-181,55 грн.) = 1028,79 грн.

- за 2012 рік - (1133,60 грн.+39,90 грн. = 1173,5 грн. -176,02 грн.) = 997,48 грн.;

- за 2013 рік- (1139,27 грн.-170,89 грн.) = 968,38 грн., а всього 2994,65 грн.

Крім того за порушення строків виконання грошового зобов'язання, а саме: сплати орендної плати за 2011-2012 роки інфляційне збільшення заборгованості відсутнє, а 3 % річних за період з 31.12.2011 р. по 28.11.2013 р. складає 63,07 грн. та за період з 31.12.2012 р. по 28.11.2013 р. - 32,96 грн., всього 96,03 грн.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про помилковість виконаного представником позивачки розрахунку орендної плати з врахуванням індексів інфляції починаючи з грудня 2006 року, так як законних підстав застосовувати до обумовленої сторонами у додатковому договорі, який набрав чинності 15 листопада 2010 року, річної орендної плати індексів інфляції за попередні періоди, тобто з 2006 року, не вбачається.

Таким чином, орендна плата за 2013 рік була виплачена позивачці своєчасно і у повному обсязі, орендна плата за 2011 і 2012 роки була їй виплачена із порушеннями визначених договором строків, однак теж у повному обсязі з врахуванням пені, інфляційних та 3 % річних за порушення строків виконання грошового зобов'язання. За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність законних підстав для стягнення орендної плати за спірний період та відповідно і для застосування до цих виплат після 28 листопада 2013 року положень ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права та інтереси особи.

Доказів звернення до відповідача протягом грудня 2013 року - грудня 2014 року з вимогою про сплату заборгованості з орендної плати позивачка та її представник суду не надали. Отже, на день звернення з даним позовом до суду її права фактично були відновлені, а договірні правовідносини продовжились, і у подальшому аналогічних порушень прав позивачки відповідачем допущено не було.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що сам по собі лише факт несвоєчасної сплати орендної плати за користування земельною ділянкою за 2011-2012 роки не може бути у даному конкретному випадку підставою для розірвання укладеного між сторонами договору оренди.

З матеріалів справи вбачається, що під час дії договору оренди, укладеного між ОСОБА_3 та ТОВ «Агрофірма «Косівщинська», 25 жовтня 2010 року позивачка уклала договір оренди цієї ж земельної ділянки з ТОВ «Авіс-Україна», який був зареєстрований у відділі Держкомзему у Сумському районі 27 грудня 2012 року за № 09434 (а. с. 138-143).

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2014 року по справі за позовом ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» до управління Держземагенства у Сумському районі Сумської області, треті особи - ТОВ «Авіс-Україна», ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 визнано протиправною та скасовано державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки, укладеної між ТОВ «Авіс-Україна» та ОСОБА_3 (а. с. 98-100).

Вказана постанова була залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2015 року і набрала законної сили (а.с.101-103) .

Під час розгляду цієї справи ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» надала докази на підтвердження того факту, що саме вони обробляли спірну земельну ділянку ОСОБА_3 протягом 2013-2014 років.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України, збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про оренду землі» збитками вважаються, зокрема, доходи, які орендар міг би реально отримати в разі належного виконання орендодавцем умов договору.

Таким чином, у вигляді упущеної вигоди можуть бути відшкодовані тільки ті доходи, які б могли бути реально отримані.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» не надала належних доказів на підтвердження того, що спірні земельні ділянки товариство планувало засіяти в 2013 - 2014 роках саме соняшником і пшеницею, а не іншими культурами.

Крім того зі звіту форми №4-сг «Посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2013 року» вбачається, що ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» на орендованих землях, в тому числі і на земельній ділянці ОСОБА_3 , окрім іншого, вирощувало багаторічні трави, а саме люцерну на сіно, зелений корм, силос (а. с. 163-165).

Отже, посилання у позові та в апеляційній скарзі про наявність у орендаря збитків у вигляді упущеної вигоди лише за самим фактом укладення ОСОБА_3 договору оренди земельної ділянки з іншим орендарем є необґрунтованим.

Суд першої інстанції також дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для розірвання договору оренди та повернення сплаченої ТОВ Агрофірма «Косівщинська» на користь ОСОБА_3 орендної плати за 2013 рік, оскільки відповідачем не доведено належними доказами, що товариство не обробляло та не могло обробляти протягом 2013, 2014 років земельну ділянку ОСОБА_3.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг не спростовують фактичних обставин справи, встановлених судом, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи і не містять передбачених законом підстав для скасування або зміни оскаржуваної ухвали суду.

Висновки суду першої інстанції є правильними, оскільки ґрунтуються вони на обставинах, які встановлені в судовому засіданні, наданих сторонами доказах, у відповідності з нормами матеріального і процесуального законодавства, рішення суду відповідає вимогам ст.ст.213, 214 ЦПК України, підстав для його скасування немає, тому відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційні скарги підлягають відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» - відхилити.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 25 лютого 2016 року в даній справі - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -