ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 6/753/519/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" серпня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі :

головуючого судді Вовка Є.І.

за участю секретаря Германенко В.А.

розглянувши у судовому засіданні в м. Києві заяву представника ОСОБА_2 про розстрочку виконання заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від "14" березня 2016 року по цивільній справі №753/259/16-ц за позовом Виробничого кооперативу «Контакт-90» до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від "14" березня 2016 року по цивільній справі №753/259/16-ц за позовом Виробничого кооперативу «Контакт-90» до ОСОБА_2 про стягнення коштів, було вирішено наступне.

Позов Виробничого кооперативу «Контакт-90» задовольнити.

Стягнути на користь Виробничого кооперативу «Контакт-90», , з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1:суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції - 125269 грн. 20 коп.; 3% річних - в сумі 4493 грн. 42 коп.; пеню, що становить 34957 грн. 81 коп.

Стягнути на користь Виробничого кооперативу «Контакт-90», , з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, судові витрати у виді судового збору в сумі 2470 грн. 81 коп.

Представник ОСОБА_2 подав до Дарницького районного суду м. Києва заяву про розстрочку виконання вказаного Заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від "14" березня 2016 року - рівними частинами на 36 місяців з моменту прийняття відповідного рішення.

При цьому, в обгрунтуванні вказаних вимог зазначено, що: у власності відповідач не має майна, на яке може бути звернуте стягнення (без надання та без зазначення доказів цього); в Україні склалась складана економічна ситуація; заробітна плата відповідача не дозволяє здійснити повне погашення суми стягнення одноразово (при цьому надана довідка про сукупний дохід відповідача за період з липня 2015 року по червень 2016 року 117154 грн. 98 коп. - із зазначенням суми до виплати - 93531 грн. 89 коп.).

Відповідно до положень ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, дослідивши та проаналізувавши наявні матеріали, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Так, згідно з частиною п'ятою статті 124 Конституції України та статтею 14 ЦПК України судове рішення є обов'язковим до виконання на всій території України і виконується в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно п. 1 ст. 6 § 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантується кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов'язків та, водночас, передбачає виконання судових рішень.

Зокрема, Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 43).

Окрім того, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 12 травня 2011 року у справі "Ліпісвіцької проти України" ( п. 18,23) визначено, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні, у зв'язку з чим виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом, а його тривалість має досягати цілей, визначених в п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права кожної особи на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 26.06.2013 року у справі № 1-7/2013 за конституційним зверненням акціонерної компанії "Харківобленерго" щодо офіційного тлумачення положень пункту 2 частини другої статті 17 пункту 8 частини першої статті 26, частини першої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що обов'язкове виконання судових рішень є складовою права на справедливий судовий захист.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Таким чином, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об'єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим, які стороною відповідача фактично не наведені.

Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» задоволення вказаної заяви можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

В даному випадку вказані у заяві про розстрочку обставини не можуть і не повинні перешкоджати виконанню судового рішення, а розстрочка виконання рішення, на переконання суду, є порушенням п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини та ст. 1 Протоколу до Конвенції, щодо права людини на справедливий суд та права на вільне володіння майном, та буде протиріччям відповідній судовій практиці Європейського Суду з цих питань.

Приймаючи до уваги зазначену постанову пленуму ВСУ, рішення Європейського суду, Конвенцію про захист прав людини та основних свобод, виходячи з принципів верховенства права, обов'язковості виконання судових рішень, тривалість розгляду справи суд приходить до висновку про необхідність відмовити заявнику у розстроченні виконання судового рішення.

Керуючись ст.ст.373, 208-210 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Заяву представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя