22-ц/775/674/2016(м)
Категорія 27 Головуючий у 1-й інстанції Аксьоненко В.І.
Суддя-доповідач Ткаченко Т.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

03 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого - Ткаченко Т.Б.,

суддів - Мальцевої Є.Є., Лісового О.О.,

секретар - Брежнев Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 30 червня 2016 року,

Встановила:

У березні 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк» або Банк) звернулося до суду з даним позовом до ОСОБА_2, в якому зазначало, що між ОСОБА_2 та ЗАТ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір № б/н від 04 лютого 2009 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з тим, що відповідач ухиляється від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погасив, що порушує права банку, станом на 31 липня 2015 року має заборгованість у розмірі 22 072,64 грн., що складається з наступного: 7428,76 грн. - заборгованість за кредитом, 11 904,71 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1450 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 205 грн. - штраф (фіксована частина), 1039 грн. - штраф (процентна складова), яку просив стягнути.

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 30 червня 2016 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 04.02.2009 року в сумі 19332,47 грн., що складається з 7428,76 гривень - заборгованість за кредитом, 11904,71 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму понесених судових витрат в розмірі 1241,50 гривень.

Не погоджуючись з даним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом матеріального та процесуального права, на неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задовольнити частково у розмірі 9900,53 грн., з яких: основна сума заборгованості - 7428 грн. 76 коп., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 2471,77 грн. Судові витрати за розгляд справи у першій інстанції просив перерозподілити між сторонами пропорційно до прийнятого рішення.

Зокрема зазначає, що він не згоден з визначеним судом розміром заборгованості за процентами, оскільки в розрахунку заборгованості за кредитом наданим банком до матеріалів справи в графах «Нараховані на прострочену заборгованість за кредитом проценти» та «Загальна заборгованість за процентами (накопичувальним підсумком)», фактично розрахована пеня на прострочену заборгованість, а не проценти за користування кредитом.

Посилаючись на Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року, який встановлює мораторій на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними зобов'язаннями з 14 квітня 2014 року, зазначив, що основна сума заборгованості станом на 04 лютого 2014 року складає 7428,76 грн., що була зазначена в графі поточної заборгованості, а інших несплачених нарахувань не було, а тому заборгованість без урахування основної суми заборгованості станом на 14 квітня 2016 року становить 682,02 грн. Також, вважає, що суд необґрунтовано не врахував те, що нарахування за кредитом мали здійснюватися лише до 28 вересня 2014 року відповідно до договору, що був актуальним на 01 вересня 2014 року, в якому зазначено, що з 211 дня прострочення кредиту, тобто з 28 вересня 2014 року, сплачується тільки пеня. Тому починаючи з 28 вересня 2014 року основна сума заборгованості складає 7428,76 грн., відсотки нараховані на кредит - 505,54 грн. (відсотки за період з 04 лютого по 14 квітня 2014 року) + 1966,23 (відсотки за кредитом з 14 квітня 2014 року по 28 вересня 2014 року) = 2471,77 грн., пеня - 26,55 грн., штраф - 150 грн. Однак для стягнення пені та штрафу сплив строк позовної давності відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення позивача ОСОБА_2, який просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким частково задовольнити позовні вимоги Банку, заперечення представника Банку Малервейн М.С., яка просила апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права і не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, дійшов висновку, що боржник неналежним чином виконував зобов'язання за укладеним між сторонами договором.

Враховуючи положення ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року, яким накладено мораторій на нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року для осіб, які зареєстровані або постійно проживають на території проведення антитерористичної операції, де і проживає відповідач, прийшов до висновку, що стягненню за таких умов підлягають тільки заборгованість за кредитом та процентами, розмір яких станом на 31 липня 2015 року становить за кредитом 7428,76 грн., за процентами - 11904,71 грн.

Відмовляючи у частині позову про стягненні сум штрафів та пені, суд першої інстанції виходив з положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-УП від 02.09.2014 року.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позову про стягнення пені, комісії і штрафів сторонами не оскаржується і колегією суддів, відповідно до положень ст.303 ЦПК України, рішення суду в цій частині не переглядається.

З висновками суду щодо задоволення позову про стягнення заборгованості за кредитом і за процентами колегія суддів не може не погодитись, враховуючи наступне.

Згідно ст. 207 ч.1 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах.

Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Як встановлено судом першої інстанції, 04 лютого 2009 року на підставі письмової заяви ОСОБА_2 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ним укладений кредитний договір (далі - Договір) на Умовах та Правилах надання банківських послуг, за яким відповідач, отримав кредит у розмірі 8000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.8-14).

Відповідач своїх обов'язків по сплаті кредиту та процентів за користування коштами належним чином не виконав, і станом на 31.07.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 22072,64 грн., що складається з 7428,76 грн. - заборгованості за кредитом, 11904,71 грн. заборгованості за процентами, 1450,00 грн. - за пенею та комісією, 250,00 грн. становить штраф (фіксована частина) та 1039,17 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст.527, 530 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.627, ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.628, ст.629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідні для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода.

Про отримання кредиту на умовах, які були затверджені Банком і доведені до відома ОСОБА_2 свідчить його підпис у заяві від 04 лютого 2009 року, де передбачено, що він підтверджує про ознайомлення та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку, які зобов'язується виконувати. Позичальник згодний з тим, що ця заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним і Банком договір про надання банківських послуг (далі - Договір) (а.с.8).

Умови і Правила надання банківських послуг, на підставі яких був укладений між сторонами договір, затверджені наказом ПАТ КБ «ПриватБанк» РR - 2007 - 1247 від 20 грудня 2007 року (а.с. 146, 147).

Тарифами Банку, які є частиною Договору було передбачено, що базова відсоткова ставка в місяць (нараховується на залишок непростроченої заборгованості виходячи із розрахунку 360 днів на рік) та прострочена процентна ставка, в місяць (нараховується на прострочену заборгованість виходячи із розрахунку 360 днів на рік) становить 3% (а.с. 160).

Отже, зі змісту укладеного між сторонами договору вбачається, що ОСОБА_2 власним підписом підтвердив те, що він був ознайомлений і згоден з Тарифами та Правилами, якими передбачені права та обов'язки Банку, клієнта (відповідача по справі), відповідальність сторін та інше, і на цих умовах ним був укладений Договір.

Відповідно до умов Договору , базова відсоткова ставка на час підписання договору складає 3 % щомісячно, тобто 36 % річних, відповідно до умов якого позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» до 31 грудня 2012 року проведено розрахунок заборгованості (а.с.5-7).

Як вбачається з наданого до матеріалів справи розрахунку заборгованості відповідач ОСОБА_2 31 жовтня 2013 року порушив свої зобов'язання за зазначеним договором, вийшов на прострочку, а з 04 лютого 2014 року повністю перестав виконувати свої зобов'язання за договором, що не заперечував в апеляційному суді відповідач.

Розмір заборгованості за кредитом на час припинення виконання зобов'язань відповідачем становить 7428 грн. 76 коп., що підтверджується зазначеним вище розрахунком, та також не заперечується відповідачем.

Відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг Кредитний договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на такий самий строк (а.с. 5 - 8).

Отже, оскільки як вбачається із пояснень відповідача, і його пояснення не спростовуються матеріалами справи, ані Банк, ані відповідач не проінформували іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично був продовжений на такий самий строк.

Відповідно до п.3.1.1 Правил користування платіжною карткою строк дії карти зазначено на лицевій стороні карти (місяць і рік). Карта дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця (а.с.7).

Із довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що клієнт ОСОБА_2 отримав за цим договором картку № НОМЕР_1, яка мала термін дії до 05/12, що також підтверджується заявою від 04 лютого 2009 року, та картку № НОМЕР_2, яка має термін дії до 08/16 року (а.с.8, 100).

Тобто, із Правил користування платіжною карткою випливає, що Договір є чинним в межах строку дії картки.

Як убачається із змісту п.5.2 Умов та правил надання банківських послуг, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань повністю чи у визначеній банком частині у випадку невиконання боржником своїх боргових зобов'язань та інших зобов'язань за цим договором.

Право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів у разі прострочення сплати чергових платежів передбачено ст.1050, 1054 ЦК України

Відповідно до умов Договору та Тарифів Банку відповідачу з 01 листопада 2013 року були нараховані відсотки на суму поточних та прострочених зобов'язань з урахуванням розміру відсоткової ставки 30 % річних, тобто в межах відсоткової ставки, передбаченої Договором.

У зв'язку із змінами базової процентної ставки за кредитом, що було передбачено договором, та про що повідомлявся відповідач, з 01 вересня 2014 року нарахування процентів за користування кредитом відповідно проводилося виходячи із відсоткової ставки 34,80 % річних. З 01 квітня 2015 року, у зв'язку з введенням нових тарифів на місяць по картці «Універсальна» та збільшенням базової процентної ставки до 3,6% на місяць, нарахування процентів на поточну та прострочену заборгованість Банком проведено виходячи із ставки 43,20% річних.

Наданий до матеріалів справи розрахунок заборгованості, в якому відповідно до умов Договору визначені проценти, нараховані на поточну та прострочену заборгованість, містить детальний розрахунок цієї заборгованості, а також накопичувальним підсумком визначена загальна заборгованість за процентами, розмір якої становить 11904 грн. 71 коп.

Наведеним вище спростовуються доводи апеляційної в тій частині, що Банком фактично розрахована пеня на прострочену заборгованість в сумі 11904 грн.71 коп., а не заборгованість за процентами.

Неспроможні і доводи апеляційної скарги, з посиланням на Умови і Правила надання банківських послуг, що були актуальні на 01 листопада 2013 року з подальшими змінами, щодо права позивача нараховувати проценти за користування кредитом лише до 28 вересня 2014 року, а саме до першого випадку порушення відповідачем своїх зобов'язань, оскільки у разі непогашення суми простроченого кредиту (кредитного ліміту, кредитної лінії), овердрафту або його частини понад 210 днів увесь Кредит (овердрафт) вважається простроченим та на залишок простроченої заборгованості позичальник сплачує пеню, враховуючи наступне.

Як зазначено вище, Договір між сторонами укладався підставі дії Умов і Правил надання банківських послуг, затверджених наказом позивача від 20 грудня 2007 року.

Крім того, п.2.1.1.12.6.4, п.п. 2.1.1.12.6.1 Умов і Правил надання банківських послуг, які діяли з 01 листопада 2013 року, визначено порядок нарахування пені на прострочену заборгованість, а не скасування нарахування процентів за користування кредитними коштами, порядок нарахування яких визначається розділом 5 Умов і Правил надання банківських послуг.

Таким чином, відповідачем не доведено своїх заперечень в частині нарахування Банком за несвоєчасне погашення кредитного ліміту та користування ним процентів у розмірі 11904 грн. 71 коп.

Укладаючи Договір, сторони обумовили, що у разі несвоєчасного погашення кредитного ліміту відсоткова ставка нараховується на поточну та прострочену заборгованість за кредитом, що і здійснено позивачем при проведенні розрахунку заборгованості.

Зазначені положення Кредитного договору узгоджуються з положеннями ст. 212 ЦК України.

Не заслуговують на увагу і пояснення відповідача щодо неправильності розрахунку заборгованості наданого до матеріалів справи позивачем з посиланням на те, що заборгованість за кредитом станом на 04 лютого 2014 року (останній день виконання ним своїх зобов'язань) становила 7428,76 грн., після цієї дати він ніяких платежів не здійснював, а позивачем в подальшому визначений розмір заборгованості за кредитом і станом на 31 липня 2015 року в іншій сумі, оскільки в розрахунку зазначені окремо розмір поточної та простроченої заборгованості за кредитом, що в сумі складає загальний розмір заборгованості за кредитом в сумі 7428 грн..71 коп.

Як в суді першої інстанції так і під час розгляду справи апеляційним судом відповідачем належним чином не спростовано наданий позивачем до матеріалів справи розрахунок заборгованості, який проведений відповідно до умов Договору.

Доводи апеляційної скарги також не спростовують правильність висновків суду першої інстанції. Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та рішення суду відповідачем не надано. Підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 30 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Т.Б.Ткаченко

Судді: Є.Є.Мальцева

О.О.Лісовий