У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2016 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ситнік О.М., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 02 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 24 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Виконавчого комітету Львівської міської ради, третя особа - Друга львівська державна нотаріальна контора, про визнання рішення про приватизацію квартири незаконним і його скасування, визнання свідоцтва про право власності на квартиру недійсним із застосуванням реституції, визнання недійсним і скасування свідоцтва про право на спадщину, визнання права на користування та проживання у квартирі,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, Виконавчого комітету Львівської міської ради про визнання рішення про приватизацію квартири незаконним і його скасування, визнання свідоцтва про право власності на квартиру недійсним із застосуванням реституції, визнання недійсним і скасування свідоцтва про право на спадщину, визнання права на користування та проживання у квартирі.

Посилався на те, що на підставі рішення Залізничного районного народного суду м. Львова від 22 березня 1984 року в якості компенсації при виселенні з будинку по АДРЕСА_2 було надано дві квартири, одна з них за адресою: АДРЕСА_1 надано позивачу з його сім'єю, іншу квартиру АДРЕСА_3 надано його батькові з дружиною - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Після смерті ОСОБА_5 його дружина ОСОБА_6 залишилися проживати у вказаній квартирі та у 1993 році приватизувала її. Після смерті ОСОБА_6, на підставі її заповіту, відповідачка зареєструвала на себе право власності на квартиру АДРЕСА_3. Позивач вважав, що він має право на користування спірною квартирою АДРЕСА_3, оскільки він є єдиним родичем померлого батька, якому була надана квартира.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 02 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 24 травня 2016 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзіпредставник ОСОБА_2 - ОСОБА_7, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, ким позовні вимоги задовольнити.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Суди обґрунтовано відмовили в задоволенні позовних вимог, оскільки встановили, що позивач у спірній квартирі не проживав, квартиру було надано його батькові з дружиною.

Відповідно до п.п. 18, 19 «Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян» громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім'ї на умовах найму квартиру (одноквартирний будинок), звертається в орган приватизації або до створеного ним підприємства по оформленню документів, де одержує бланк заяви (додатки 2, 3) та необхідну консультацію. При наявності у наймача або членів його сім'ї пільги на безоплатне одержання займаного житла незалежно від розміру загальної площі до заяви додається відповідний документ (копія посвідчення, довідка та інше), що підтверджує право на пільгові умови приватизації. Згода тимчасово відсутніх членів сім'ї наймача на приватизацію квартири (будинку) підтверджується письмово і додається до заяви.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_6 надала всі необхідні документи для приватизації квартири, у зв'язку з чим 12 листопада 1992 року Львівською міською адміністрацією було прийнято рішення про приватизацію на її ім'я спірної квартири, яку у наступному набула у власність ОСОБА_4, а отже немає підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 02 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 24 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Виконавчого комітету Львівської міської ради, третя особа - Друга львівська державна нотаріальна контора, про визнання рішення про приватизацію квартири незаконним і його скасування, визнання свідоцтва про право власності на квартиру недійсним із застосуванням реституції, визнання недійсним і скасування свідоцтва про право на спадщину, визнання права на користування та проживання у квартирі, відмовити.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.М.Ситнік