Ухвала

іменем україни

21 липня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Демяносова М.В., Леванчука А.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), третя особа - Перша черкаська державна нотаріальна контора, про стягнення грошових коштів, відшкодування моральної шкоди, витрат, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її мати - ОСОБА_5, яка була клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк». 25 липня 2013 року ОСОБА_4 звернулася до відповідача з метою анулювання пластикових карток (пенсійної та кредитної), виданих на ім'я ОСОБА_5 Відповідач анулював пенсійну картку ОСОБА_5, а з приводу кредитної картки було рекомендовано звернутися до юридичного відділу ПАТ КБ «ПриватБанк». Після цього звернення її повідомили, що на рахунку кредитної картки, що належала ОСОБА_5, не вистачає 4 917 грн 36 коп., які позивачка змушена була сплатити. Після повторного звернення до банку з питанням щодо можливості анулювати кредитну картку померлої матері, ОСОБА_4 знову сплатила 108 грн 19 коп.

Посилаючись на ці обставини, а також на те, що вона не є спадкоємцем своєї матері і не мала брати на себе зобов'язання сплачувати її борг, ОСОБА_4 просила стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на її користь грошові кошти, розмір яких з урахуванням інфляції складає 33 833 грн 46 коп., і 50 тис. грн моральної шкоди.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 лютого 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 5 025 грн 55 коп., 1 444 грн 75 коп. понесених нею витрат у справі; у решті позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2016 року рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову скасовано, у задоволенні позовних вимог про стягнення грошових коштів, відшкодування моральної шкоди, відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Звертаючись до суду із вказаним позовом, ОСОБА_4 посилалась на те, що так як вона не є спадкоємцем померлої матері, тому вона не повинна була сплачувати її борги перед банком, та відповідно вважала, що згідно зі ст. 1212 ЦК України відповідач повинен їй повернути безпідставно отримані кошти.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції про часткове задоволення указаного позову й ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, апеляційний суд, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 60, 212, 303, 304 ЦПК України, правильно встановив, що твердження позивача про те, що вона не прийняла спадщину суперечить положенням ч. 3 ст. 1268 ЦК, яка передбачає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановлено ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що у померлої ОСОБА_5 за життя виникла заборгованість за кредитною карткою, яку ОСОБА_4 як її дочка - спадкоємець першої черги, що проживала з матір'ю до дня її смерті за однією адресою, повністю добровільно погасила за вимогою банку відповідно до ст. 1282 ЦК України. Підстави для застосування ст. 1212 ЦК України у даному випадку відсутні.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, а саме: ч. 3 ст. 1268 ЦК України, ч. 1 ст. 1282 ЦК України, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку відповідно до вимог ст. ст. 10, 60, 212, 303, 304 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи про порушення норм процесуального права не призвели до неправильного вирішення справ і висновків апеляційного суду не спростовують.

Отже, рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим, ухваленим із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для його скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України воно підлягає залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

М.В.Демяносов

А.О.Леванчук