Справа № 204/1431/16-ц
Провадження № 2/204/994/16 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬК
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2016 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

за участю прокурора Козакевич Ю.О.

за участю позивача ОСОБА_1

за участю представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2016 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив позбавити ОСОБА_3 батьківських прав у відношенні її малолітньої дитини: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що вони з відповідачкою перебували статевих стосунках, від яких 28 липня 2011 року у них народилася дитина: ОСОБА_4. Після народження сина, у позивача та відповідачки сімейні стосунки зіпсувались. Доглядом, вихованням та забезпеченням дитини фактично займався лише позивач. Відповідачка не виявляла до дитини необхідного рівня турботи та опіки. Можна сказати, що дитина їй взагалі не була потрібна. З метою збереження сім'ї та бажанням, щоб дитина проживала також і з матір'ю, позивач неодноразово вмовляв відповідачку переїхати разом з сином до України, де в нього є робота та власне житло. В липні 2013 року відповідачка переїхала з дитиною до України, оформила посвідку на постійне проживання та зареєструвалась за місцем реєстрації позивача - в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, яка належить позивачу на праві приватної власності. Однак, налагодити сімейне життя сторонам не вдалось. Відповідачка й надалі не виявляла любові та турботи щодо дитини, грубо себе поводила з нею. Вихованням, забезпеченням та доглядом за сином продовжував займатися лише позивач. В липні 2014 року вона через те, що «дитина та сімейне життя їй вже набридлі» та їй «необхідно налагоджувати своє особисте життя», зібрала речі та переїхала до м. Києва, жодних контактів з позивачем вона не підтримує, долею дитини не турбується. Наразі позивач самостійно опікується та забезпечує всім необхідним свого сина. ОСОБА_4 відвідує дитячий садок, він дуже любить свого батька.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги та просили задовольнити їх в повному обсязі, вказавши, що відповідачка не бере ніякої участі у вихованні дитини, матеріально її не забезпечує та не цікавиться станом її здоров`я. Також, вказали, що не заперечують проти проведення заочного розгляду справи.

Відповідачка в судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, причину своєї неявки суду не повідомила.

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, причину своєї неявки суду не повідомила.

Прокурор Козакевич Ю.О. в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала та не заперечувала проти їх задоволення. Крім того, просила стягнути з відповідачки аліменти в порядку ч. 3 ст. 166 СК України.

Зі згоди позивача та його представника, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Вислухавши позивача, його представника та прокурора, яка не заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню по наступним підставам.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

У судовому засіданні встановлено, що відповідачка - громадянка ОСОБА_6 Федерації ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, є матірю малолітньої дитини: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження Серії І-ИР № 826839, виданим 04.08.2011 року «Октябрьское подразделение Кировского городского отдела ЗАГС Кировской области Российской Федерации», актовий запис № 1166 від 04.08.2011 року (а.с.8). Згідно цього свідоцтва, батьком дитини є ОСОБА_1, що також підтверджується свідоцтвом про встановлення батьківства Серії І-ИР № 539764, виданим повторно 08.08.2011 року «Октябрьское подразделение Кировского городского отдела ЗАГС Кировской области Российской Федерации», актовий запис № 214 від 04.08.2011 року (а.с.9).

Малолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом із своїм батьком за адресою: АДРЕСА_1, в квартирі, яка належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу квартири від 08.12.2006 року, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 13249201, виданим 17.01.2007 року Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради (а.с.18).

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Проте, відповідачка вихованням сина не займається, не спілкується з ним, матеріально не забезпечує, не цікавиться успіхами та життям дитини, тобто, ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків.

Вихованням дитини, а також її матеріальним та духовним забезпеченням займається батько - ОСОБА_1, відповідачка же до дитини не приїздить та взагалі нею не цікавиться.

Вказані обставини підтверджуються, зокрема:

-листом Державного закладу «Спеціалізована багатопрофільна лікарня № 1 Міністерства охорони здоровя України» від 17.02.2016 року за № 255, згідно якого, дитина - ОСОБА_4 перебуває на обліку в дитячій поліклініці ДЗ «СБЛ №1 МОЗ України» з 26.07.2013 року. Фактично здійснюють догляд за дитиною батько - ОСОБА_1, та бабуся - ОСОБА_7. При відвідуваннях дитини дільничним педіатром вдома та на прийомі в дитячій поліклініці з дитиною батько або бабуся. Призначення лікарів виконуються в повному обсязі. Умови проживання дитини задовільні та сприяють гармонійному розвитку. Мати дитини в дитячу поліклініку з 2014 року не зверталась, станом здоровя дитину у лікарів не цікавилась (а.с.10);

-характеристикою на малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, складеною його вихователькою та затвердженою завідуючим Комунального закладу освіти «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 92 комбінованого типу», згідно якої, дитина відвідує заклад з вересня 2013 року до теперішнього часу. Проживає з батьком - ОСОБА_1, який разом з бабусею - ОСОБА_8 займається вихованням дитини. Стосунки до рідних у хлопчика теплі, довірливі. Він забезпечений всім необхідним. До дитячого садочка дитину приводить і забирає батько або бабуся. Лише батько відвідує всі виховні та педагогічні заходи (збори, святкові ранки тощо), консультується з педагогами з питань виховання дитини. Він також оплачує всі матеріальні затрати щодо утримання хлопчика в дошкільному закладі. Коли ОСОБА_4 хворіє або відсутній за домашніми обставинами, довідки з поліклініки приносить батько. Якщо у вихователів у процесі роботи виникають запитання, вони телефонують батькові. Мама, ОСОБА_3, вихованням дитини систематично не займається: вона не телефонує до дитсадка і не цікавиться станом дитини. Останній раз приходила до дошкільного закладу в червні 2014 року (а.с.11).

Вищевказані обставини, щодо невиконання відповідачкою своїх батьківських обовязків, також підтвердили допитані в судовому засіданні свідки:

Свідок ОСОБА_7, яка є бабусею дитини, і яка вказала, що відповідачка приїхала до України в 2013 році і до 2014 року проживала з позивачем в його квартирі, а в 2014 році відповідачка поїхала та вона (свідок) її більше не бачила. Дитина залишилася проживати з батьком за адресою: АДРЕСА_1. Вказала, що, як їй відомо, відповідачка не шукала зустрічей з позивачем та дитиною.

Свідок ОСОБА_9, яка знає позивача з дитиною вже понад два роки, і яка вказала, що матір дитини ніколи не бачила та де вона перебуває не знає. Дитиною займається батько та бабуся. Вказала, що, як їй відомо, відповідачці не забороняють спілкуватися з дитиною.

Свідок ОСОБА_10, яка є сусідкою позивача та дитини, і яка вказала, що дитина проживає разом з позивачем вже більше двох років. Відповідачку вона бачила, але давно, десь кілька років тому. На дитячій ділянці, біля будинку, дитина гуляє з батьком. Вказала, що мати дитини не була активною матірю, з дитиною не гуляла. Як їй відомо, відповідачка не приймає участі у вихованні дитини та нею не цікавиться.

Свідок ОСОБА_11, яка знає позивача та його сина, оскільки їхні діти відвідують один садок, і яка вказала, що на протязі двох років вона матір дитини не бачила. В садок дитину приводить та забирає батько.

Згідно висновку органа опіки та піклування виконавчого комітету Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав у відношенні її малолітньої дитини: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, виходячи з інтересів дитини, враховуючи те, що поведінка ОСОБА_3 є винною, вона злісно ухиляється від виховання дитини, матеріально її не забезпечує, керуючись ст. 164 Сімейного кодексу України, орган опіки вважає за доцільне позбавити ОСОБА_3 батьківських прав у відношенні її малолітньої дитини: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.43).

Таким чином, з урахуванням вищевказаного, суд вважає, що обставини, зазначені позивачем в його позовній заяві, знайшли своє повне підтвердження під час судового розгляду справи.

При цьому, інтереси дітей захищаються передусім не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права. Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини (від 20.11.1989 року, яка ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також на положення ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням свідчень свідків та висновку органа опіки, суд дійшов висновку про необхідність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав у відношенні її малолітньої дитини: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобовязує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Таким чином, оскільки відповідачка позбавлена батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з неї підлягають стягненню аліменти на дитину.

Проте, батько дитини, позивач у даній справі, написав заяву, в якій відмовився від стягнення аліментів з відповідачки на утримання їхньої дитини, оскільки він є забезпеченою особою та може сам забезпечити свою дитину.

Тому, з урахуванням положень ч. 3 ст. 166 СК України, суд вважає необхідним зобовязати батька дитини - ОСОБА_1 відкрити особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду та стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання її малолітньої дитини: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 25 лютого 2016 року і до досягнення дитиною повноліття, на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України, допустивши по справі негайне виконання у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 150, 155, 164, 165, 166 СК України, ст. ст. 3, 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), ст. ст. 10, 11, 57-61, 169, 179, 209, 212-215, 224-227, 367 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав у відношенні її малолітньої дитини: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Копію рішення направити в «Октябрьское подразделение Кировского городского отдела ЗАГС Кировской области Российской Федерации» - для відома.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання її малолітньої дитини: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 25 лютого 2016 року і до досягнення дитиною повноліття, на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Зобовязати батька дитини - ОСОБА_1 відкрити зазначений особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

На підставі ст. 367 ЦПК України, допустити рішення про стягнення аліментів до негайного виконання в межах суми платежу за 1 місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Самсонова