Справа № 308/2058/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 березня 2016 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Сарай А.І., при секретарі Струтинська Н.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ПАТ «Банк Форум» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В забезпечення повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитом та можливої неустойки між банком та поручителем ОСОБА_2 укладено договір поруки від 14 квітня 2008 року, згідно якого поручитель прийняв на себе зобовязання відповідати в повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобовязань ОСОБА_1 за кредитним договором.
Умови кредитного договору банком виконано у повному обсязі.
28 лютого 2012 року між сторонами укладено договір № 1 до кредитного договору, відповідно до якого позичальнику збільшено термін користування кредитними коштами до 13 квітня 2023 року.
Відповідно до п. 3.3.7 кредитного договору відповідач зобовязався протягом його дії застрахувати на користь банку заставне майно, а саме: житлову трьохкімнатну квартиру загальною площею 66 кв.м., 39.8 кв.м., що знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Міцкевича, 3/56, що передана банку в іпотеку на підставі договору іпотеки посвідченого 14 квітня 2008 року приватним нотаріусом Ужгородського МНО ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за № 66. За порушення даного пункту позичальник сплачує штраф в розмірі 5000 грн.
Відповідач порушив відповідні зобовязання передбачені п. 3.3.7 кредитного договору № 0213/08/26Z від 14 квітня 2008 року та не застрахував предмет іпотеки на користь банку в акредитованих останнім страхових компаніях, що дає підстави позивачу для застосування відповідних штрафних санкцій, згідно умов та на підставах передбачених пунктами 3.3.7 та 4.4 кредитного договору.
Представник позивача в судове засідання не зявився. Подав заяву відповідно до якої просить розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідачі в судове засідання не зявилися і не повідомили суду причини неявки. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Оскільки сторони в судове засідання не зявилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Розглянувши матеріали справи суд вважає, що позов слід задовольнити повністю виходячи з наступного.
28 лютого 2012 року між банком та ОСОБА_1 укладено додатковий договір № 1 до кредитного договору № 0213/08/26-Z від 14 квітня 2008 року, відповідно до якого сторони, серед іншого, обумовили строк повернення кредитних коштів до 13 квітня 2023 року (а.с. 8-10).
В якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 0213/08/26-Z від 14 квітня 2008 року між банком та ОСОБА_2 (поручитель) було укладено договір поруки від 14 квітня 2008 р., у відповідності до якого поручитель зобовязується в разі невиконання та/або порушення боржником своїх зобовязань перед кредитором погасити заборгованість по кредитному договору, а саме: суму кредиту, нараховані проценти по кредиту, відсотки по простроченій позиці (штраф, пеню) та інші платежі, передбачені кредитним договором (п. 2.1.) (а.с. 7).
28 лютого 2012 року між банком та ОСОБА_2 укладено додатковий договір № 1 до договору поруки від 28 квітня 2008 року, відповідно до якого сторони, серед іншого, обумовили строк повернення кредитних коштів до 13 квітня 2023 року (а.с. 11).
Пунктом 3.2.2. кредитного договору передбачено, що банк має право вимагати дострокового повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором, а також, у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником та/або поручителем зобовязань за договорами, які є забезпеченням виконання зобовязань.
Відповідно до п. 3.3.7 кредитного договору протягом дії цього договору позичальник зобовязаний страхувати предмет застави на користь банку, а згідно п. 4.4 за кожний випадок невиконання чи неналежного виконання зобовязань, передбачених п. 3.3 (крім п. 3.3.2) цього договору, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5000 грн.
За несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, позичальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі 0.2 процентів за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів. Сплата пені не звільняє позичальника від сплати процентів за користування кредитними коштами до моменту фактичного погашення заборгованості (п. 4.1).
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитор зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. За правилами ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 2 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
У відповідності до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
В пункті 12 постанови від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ розяснив, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК.
Як вбачається з матеріалів справи, кредит ОСОБА_1 отримав у іноземній валюті доларах США. В прохальній частині позовної заяви банк просить стягнути заборгованість за кредитним договором в доларах США. Враховуючи вимоги ст. 533 ЦК України та розяснення в постанові Пленуму позовні вимоги позивача у цій частині є підставними та підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (у редакції чинній на день подання позову та заяви про збільшення позовних вимог), від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справах, повязаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Оскільки зазначений позов поданий від імені уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справі, повязаній із здійсненням ліквідації банку (в рамках проведення заходів щодо повернення заборгованості позичальників перед банком), то він подається без сплати судового збору.
Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Таким чином, судові витрати щодо сплати судового збору в сумі 3654 грн. слід стягнути з відповідачів до спеціального фонду державного бюджету України відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з кожного по 1827 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 530, 533, 553, 554, 612, 1048-1050, 1054 ЦК України суд,
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до спеціального фонду державного бюджету України з кожного по 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) гривень судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто Ужгородським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча Сарай А.І.