Справа №486/1651/15-ц 12.01.2016 12.01.2016 12.01.2016
Провадження №22-ц/784/120/16
Справа № 486/1651/15-ц Головуючий у 1-й інстанції Франчук О.Д.
Провадження № 22ц- 784/120/16 Доповідач апеляційного суду Кушнірова Т.Б.
Рішення

Іменем України

12 січня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Кушнірової Т.Б.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

із секретарем Горенко Ю.В.,

за участю:

- позивача ОСОБА_2,

- представника позивача ОСОБА_3,

- відповідачки ОСОБА_4,

- представника відповідачки ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 24 листопада 2015 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про відшкодування збитків, завданих залиттям квартири,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування збитків, завданих залиттям квартири.

Позивач зазначав, що є власником квартири АДРЕСА_1.

05 травня 2015 року відбулось залиття його квартири внаслідок зриву крану гарячої води в розташованій поверхом вище квартирі АДРЕСА_2, власником якої є відповідачка.

Для встановлення пошкоджень квартири позивач звернувся до суб'єкта оціночної діяльності, згідно із звітом якого розмір завданої майнової шкоди становить 23 996 грн.

За проведення вказаного дослідження позивачем також понесені витрати на суму 300 грн.

Крім того, внаслідок залиття квартири були пошкоджені меблі, на відновлення яких необхідно витрати 6 907 грн.

Також йому була завдана й моральна шкода, яку він оцінює в сумі 3 000 грн.

Оскільки ОСОБА_4 добровільно відмовляється відшкодувати шкоду, ОСОБА_2 просив суд стягнути з відповідачки на свою користь заподіяну внаслідок залиття квартири матеріальну шкоду в розмірі 30 903 грн. , моральну шкоду - 3 000 грн. та судові витрати.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 24 листопада 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1.

Відповідачка ОСОБА_4 проживає у квартирі АДРЕСА_2, яка знаходиться поверхом вище, ніж квартира позивача.

05 травня 2015 року у квартирі позивача сталося залиття.

Згідно з актом № 315 від 05 травня 2015 року , складеного комісією в складі представників КП «ЖЭО» за участю мешканців будинку, залиття квартири є зрив вентиля з різьби труби гарячого водопостачання в квартирі, належній ОСОБА_4 Зрив відсічної арматури (вентилю) стався внаслідок його непридатності.

В результаті затоплення, у квартирі позивача були пошкоджені стіни та стеля у вітальні, коридорі, спальній кімнаті та кухні, а також пошкоджено меблі, тумба під акваріум, меблевий гарнітур, спинки дерев'яного ліжка, внаслідок чого позивачу нанесені збитки.

Розмір завданої майнової шкоди підтверджується звітом фізичної особи-підприємця «ОСОБА_6» від 15 червня 2015 року, доданим до цього звіту кошторисом на ремонт залитих місць у квартирі, який містить перелік та вартість необхідних ремонтно-відновлювальних робіт із усунення шкоди, заподіяної внаслідок залиття, а також розрахунком витрат на ремонт пошкодженої меблі, складеним ФОП ОСОБА_7

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять доказів вини відповідачки в залитті квартири позивача.

З таким висновком суду погодитись не можна, оскільки ці висновки суперечать вимогам закону та не ґрунтуються на матеріалах справи.

Шкода завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1 ст. 1166 ЦК України).

Згідно із ч.2 ст. 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 (з наступними змінами) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Крім того, статтями 151,177, 179 ЖК України та ст..322 ЦК України передбачений обов'язок громадян забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно - технічного та іншого обладнання, дотримуватися Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572 ( з наступними змінами) (далі - Правил).

Зокрема, п. 7 Правил передбачено обов'язок власника квартири дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, санітарних норм і правил, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання, не допускати дій, які порушують умови проживання громадян.

Отже, тягар утримання майна, тобто обов'язок здійснювати за свій рахунок поточний та капітальний ремонти квартири, лежить на власнику квартири і саме власник приватизованого житла зобов'язаний забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень квартири, при наявності несправностей вживати заходів щодо їх усунення.

Згідно пункту 22 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 точками розподілу у багатоквартирному будинку, в яких здійснюється передача послуги водопостачання від виконавця споживачеві є відгалуження від стояків у межах квартири.

Чинним законодавством проведено розподіл між поняттями «внутрішньобудинкові» та «внутрішньоквартирні» комунальні мережі.

Внутрішньоквартирні мережі починаються з трійника (врізки), що не належить до внутрішньоквартирної мережі у стояк такої системи. Тому підведення гарячого водопостачання до стояка в межах квартири не можна вважати внутрішньобудинковою системою.

Як видно із матеріалів справи, прорив труби гарячого водопостачання відбувся в квартирі відповідачки. Зазначена труба обслуговує лише квартиру відповідачки та є внутрішньоквартирною системою водопостачання що належать споживачу, відтак відповідальність за її утримання та технічний стан має нести споживач, тобто власник квартири, а не експлуатуюча організація як вважав суд.

Таким чином, відповідальність за технічно справний стан систем гарячого та холодного водопостачання в квартирі повинен нести власник квартири, а тому на підставі ст.1166 ЦК України останній зобов'язаний відшкодувати заподіяні збитки у розмірі, визначеному висновком судової будівельно-технічної експертизи.

Визначаючи розмір заподіяних збитків, який підлягає стягненню з відповідачки, колегія виходить з такого.

Як видно із матеріалів справи, для встановлення пошкоджень внаслідок залиття у квартирі АДРЕСА_1, позивач звернувся до суб'єкта оціночної діяльності, згідно із звітом якого від 15 червня 2015 року майнова шкода, завдана внаслідок залиття квартири становить 19 997 грн., також ПДВ 20 % - 3 999 грн., а всього 23 996 грн.,

Статтею 22 ЦК України визначено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Збиток у вигляді ПДВ виникає виключно при проведенні ремонтних робіт платником зазначеного податку. Проведення ремонтних робіт особою, що не є платником ПДВ збиток у вигляді ПДВ не виникає і тому не може автоматично включатися до складу витрат, пов'язаних із відновлювальним ремонтом.

Позивачем не було надано документів, які б підтверджували надання йому послуг з ремонту квартири та придбання будівельних матеріалів і відповідної сплати ПДВ.

Тому до стягнення підлягає сума матеріального збитку визначена звітом від 15 червня 2015 року у розмірі 19 997 грн. без ПДВ.

Також, згідно розрахунку, що міститься на а.с.45, складеного ФОП ОСОБА_7, договірна ціна на ремонт пошкодженої меблі становить 6 907 грн.

Відповідачка не посилалася на необґрунтованість визначеної вартості ремонтних робіт і нею не надано доказів на спростування наведених вище розрахунків.

Крім того, відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_4 належить ? частка квартири АДРЕСА_2.

Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном (стаття 360 ЦК України).

При розгляді справи суд не залучив до участі у справі всіх власників квартири.

За такого, відповідальність ОСОБА_4 може нести перед ОСОБА_2 відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню, а з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода у розмірі 6 726 грн. (19997+6907:4)

Згідно ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частиною третьою цієї статті передбачено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також із урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

При вирішенні питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди колегія враховує характер, обсяг, тривалість страждань позивача, яких він зазнав внаслідок залиття квартири, а також обставини спричинення немайнових втрат позивачу. Тому виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 3 000 грн. За такого, на відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_4 необхідно стягнути 750 грн. (3000 грн.:4)

В той же час, не підлягають задоволенню вимоги позивача у частині відшкодування витрат на правову допомогу.

За частинами 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до ст. 47 цього Кодексу учасниками цивільного процесу, крім осіб, які беруть участь у справі, є секретар судового засідання, судовий розпорядник, свідок, експерт, перекладач, спеціаліст, особа, яка надає правову допомогу.

Згідно із ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Така особа має право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 надано повноваження представнику ОСОБА_3, яка приймала участь у розгляді справи згідно довіреності від 09 листопада 2015 року. Саме у такому процесуальному статусі згідно наявних у справі журналів судових засідань ОСОБА_3 брала участь у справі. Суд не постановляв ухвалу про допуск до участі у справі ОСОБА_3 як особи, яка надає правову допомогу. Документ про те, що ОСОБА_3 є фахівцем у галузі права, у матеріалах справи відсутній.

Таким чином, ОСОБА_3 приймала участь у розгляді справи у якості представника позивача за довіреністю із повноваженнями представника, передбаченими ст..44 ЦПК України, а тому сплачені позивачем 1000 грн. Не можна вважати витратами на правову допомогу.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України на користь ОСОБА_2 із ОСОБА_4 слід стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 504 грн. 06 коп., із яких 243 грн.60 коп. становлять витрати по сплаті судового збору при подачі позовної заяви, виходячи із розміру задоволених позовних вимог і 260 грн. 46 коп. витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги.

Щодо стягнення витрат пов'язаних із залученням спеціаліста в сумі 300 грн., то вони не підлягають стягненню виходячи з такого.

В матеріалах справи міститься звіт про незалежну оцінку вартості заподіяного збитку від 15 червня 2015 року, договір № 18/г від 14 серпня 2015 року на проведення незалежної оцінки майна та лише акт прийому - передачі за цим договором.

В той же час, позивачем не надано суду оригінал або належним чином завіреної копії квитанції чи інших доказів, які б свідчили про понесення ним витрат, пов'язаних зі складанням звіту про незалежну оцінку вартості заподіяного збитку. А тому, ці витрати стягненню з відповідачки не підлягають.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд не в повній мірі з'ясував всі суттєві обставини у справі, не дав належної оцінки наявним у ній доказам, у зв'язку з чим висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, вимогам матеріального та процесуального права, що відповідно до п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваного рішення і ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись статтями 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 24 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 6726 грн. у відшкодування майнової шкоди, 750 грн. моральної шкодита 504 грн.06 коп. судових витрат.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: