Справа № 344/5549/16-ц
Провадження № 2/344/3495/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

28 липня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Бабій О.М.

секретаря Струк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Позов обґрунтовує тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності, договору дарування, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності. ОСОБА_2 є колишнім чоловіком матері позивачки ОСОБА_3. На початку лютого 2015 року відповідач залишив сімю та переїхав жити в іншу квартиру, із того часу відповідач не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, участі в утриманні житла не бере, чим порушує права власника.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з мотивів наведених в позовній заяві, просили позов задовольнити.

Відповідач в судові засідання не з`являвся, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив.

З урахуванням положень ст. 224 Цивільно-процесуального кодексу України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Заслухавши пояснення позивача та представника, покази свідків, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права користування нерухомим майном внаслідок чого власник житла позивається про його відновлення, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

На підставі свідоцтва про право власності від 12.09.2000 року та договору дарування від 05.06.2015 року позивач є власником квартири АДРЕСА_2. (а.с.6, 47).

Відповідач зареєстрований у житловому приміщенні за вказаною вище адресою з 20.07.1993 року, що підтверджується копією будинкової книги та довідкою адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України, яка була витребувана на запит суду в порядку ч. 3 ст. 122 ЦПК України.

Позивач вказує, що реєстрація у квартирі відповідача перешкоджає здійсненню нею прав власника на вільне користування і розпоряджання майном.

Як вбачається зі змісту ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України на сторін покладено обовязок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто твердженнях, які самі по собі потребують доведення.

Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Враховуючи, що квартира АДРЕСА_2 належить позивачу на праві приватної власності, до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 405 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Отже, відповідач не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, не несе витрати по утриманню житла, а тому його слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Вказаний факт підтверджується також показами свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, які вказали, що відповідач не проживає у квартирі з грудня 2014 року січня 2015 року.

З огляду на викладене, враховуючи що суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 317, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ЦПК України, керуючись ст.ст. 213-215, 224-226 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 таким, що втратив право на користування житловою площею в квартирі АДРЕСА_3 «А» в м. Івано-Франківську.

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Івано-Франківський міський суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 02 серпня 2016 року.

Суддя Бабій О.М.