АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Болотова Є.В.

за участю секретаря Горбачової І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданою представником ОСОБА_2, на ухвалу Печерського районного суду м.Києва від 12 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у м.Києві, треті особи - ОСОБА_3, Публічне акціонерне товариство «Банк Національний кредит», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Капітал гарант інвест», Товариство з обмеженою відповідальністю «Кантрі девелопмент» про визнання протиправним та скасування рішення і запису про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,-

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м.Києві Шульги І.Ю. від 06 лютого 2014 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на іпотеку за ТОВ «Фінансова компанія «Капітал гарант інвест»; скасування запису про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на іпотеку.

Вимоги обґрунтовує тим, що їй стало відомо про існування іпотечного договору другої черги від 18 вересня 2007 року, що був укладений з метою забезпечення своїх кредитних зобов»язань її матір»ю ОСОБА_3 та ПАТ «Брокбізнесбанк» у період неповноліття ОСОБА_1

В подальшому кредитор відступив своє право вимоги за кредитним та забезпечувальним договорами на користь ПАТ «Банк Національний кредит», а останній в свою чергу відступив такі права на користь ТОВ «Фінансова компанія «Капітал гарант інвест» (07 лютого 2014 року відступлено право за кредитом, 12 лютого 2014 року відступлено право вимоги за іпотекою).

ОСОБА_1 зазначає, що рішення державного реєстратора про реєстрацію права на іпотеку за ТОВ «Фінансова компанія «Капітал гарант інвест» прийнято до моменту укладення договорів про відступлення прав вимоги за кредитом та його забезпеченням, тобто до фактичного часу, коли це товариство стало стороною кредитних правовідносин.

Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 12 жовтня 2016 року у відкритті провадження відмовлено на підставі п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України.

Не погодившись з постановленою ухвалою, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати, справу направити до суду першої інстанції для розгляду.

З посиланням на постанову Верховного Суду України від 14 червня 2015 року у справі №826/4858/15, вказує на помилковість висновків суду першої інстанції.

В судове засідання учасники цивільного процесу не з»явились, про день, час і місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Колегія суддів ухвалила слухати справу за відсутності нез»явившихся осіб на підставі ст.305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

З таким висновком колегія суддів погоджується.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч.2 ст.4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до ч.1 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Звертаючись до суду із цим позовом, позивач в обґрунтування вимог вказує на прийняття державним реєстратором рішення про державну реєстрацію предмету іпотеки в порушення вимог закону, зокрема державний реєстратор не перевірив відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень, тобто з порушенням установленої процедури.

Доводи апеляційної скарги щодо урахування висновків, викладених в постанові Верховного Суду України від 14 червня 2015 року у справі №826/4858/15, відхиляються колегією суддів з огляду на наступне.

Зі змісту постанови Верховного Суду України від 14 червня 2015 року у справі №826/4858/15 убачається, що справа розглядалась судами всіх інстанції в порядку адміністративного судочинства, рішення державного реєстратора стосувалось проведення державної реєстрації права власності на іпотечне майно за іпотекодержателем як спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки.

За наслідками перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України, Верховний Суд України дійшов такого висновку:

Враховуючи те, що у справі, яка розглядається, спірні правовідносини пов'язані із невиконанням, на думку позивача, умов цивільно-правової угоди, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах, Судової палати у господарських справах і Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що спір не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин і має вирішуватися судами за правилами ЦПК.

В контексті зазначеного висновку та обставин справи Верховний Суд України виходив з того, що рішення державного реєстратора є реалізацією права у цивільній угоді про перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя як способу звернення стягнення, і спірні правовідносини пов'язані із невиконанням, на думку позивача, умов цивільно-правової угоди.

Разом з тим, у цій справі, на відміну від справи №826/4858/15, доводи позивача ґрунтуються тому, що державний реєстратор перед прийняттям рішення не переконався, чи є підстави для реєстрації нового іпотекодержателя (чи є він правомочним), чим не дотримався законодавчих вимог, які регулюють його діяльність, тобто правовідносини сторін не пов»язані із договірними відносинами.

Відтак, підстави звернення до суду є різними та постанова Верховного Суду України застосована бути не може.

В пункті 8 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» №8 від 20 травня 2013 року визначено, що відповідно до абзацу другого частини першої статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон № 1952-IV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом статті 9 цього Закону державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус.

Повноваження державного реєстратора, передбачені цим Законом, з видачі та прийому документів можуть виконувати посадові особи органів місцевого самоврядування, адміністратори центрів надання адміністративних послуг, нотаріуси.

Відповідно до частини другої статті 30 цього Закону дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до суду. Суди повинні мати на увазі, що під діями також слід розуміти рішення, прийняті зазначеними суб'єктами владних повноважень з питань реєстрації.

Спори, які виникають у цих відносинах, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на наведене, судом першої інстанції постановлено обґрунтовану ухвалу про відмову у відкритті провадження та підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не убачається.

Відповідно до ст.312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 305, 307, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану представником ОСОБА_2, відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду м.Києва від 12 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В. Болотов