АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 551/892/15-ц Номер провадження 22-ц/786/2104/16Головуючий у 1-й інстанції Колос Ю. А. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого-судді Чумак О.В.,

суддів: Кривчун Т.О., Карнауха П.М.

секретаря Лимар О.М.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 14 червня 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Шишацької селищної ради Полтавської області про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача Чумак О.В., -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 14 червня 2016 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 задоволено.

Усунуто перешкоди у користуванні земельною ділянкою, розташованою за адресою АДРЕСА_1 шляхом зобов»язання відповідача ОСОБА_2 демонтувати металеві ворота, що розташовані на загальному проїзді на землях загального користування, що є перешкодою для проїзду до земельної ділянки позивачки ОСОБА_3, розташованої за адресою АДРЕСА_1 та до земельної ділянки відповідача ОСОБА_2, розташованої за адресою АДРЕСА_2

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати по справі 243 грн. 60 коп.

В задоволенні позовних вимог до Шишацької селищної ради Шишацького району Полтавської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою - відмовлено.

З зазначеним рішенням районного суду не погодився відповідач, оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неповноту встановлення судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права просив скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність відхилення апеляційної скарги з підстав, визначених ст. 308 ЦПК України, враховуючи наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка ОСОБА_3 є власником житлового будинку з господарськими будівлями розташованого за адресою АДРЕСА_1 та власникомземельної ділянки площею 0,1491 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд за вказаною адресою, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 30 липня 2001 року, копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20.10.2014 року індексний номер 28307782 /а.с.6-8/.

Відповідач ОСОБА_2 є власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою АДРЕСА_2

Наведене підтверджується копією договору дарування житлового будинку НОМЕР_1 від 29 січня 2016 року, копією договору дарування земельної ділянки від 29 січня.2016 року та Державним актом на право власності на земельну ділянку, серія ЯГ №681057 /а.с.173, 211, 212, 195/.

Судом встановлено і сторонами визнається, що власником металевих воріт, встановлених на землях загального користування Шишацької селищної ради, які відділяють в'їзд до земельних ділянок ОСОБА_2 і ОСОБА_3 від провулку, є відповідач ОСОБА_2

Встановленим є те, що майно відповідача (металеві ворота) знаходиться на землях Шишацької селищної ради, правовстановлюючих документів на використання відповідачем земельної ділянки за вказаною адресою немає, договір оренди земельної ділянки між Шишацькою селищною радою та відповідачем ОСОБА_2 не укладався. Дані обставини визнані сторонами.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що в судовому порядку було доведено факт існування перешкод у доступі позивачки до належної їй земельної ділянки, а тому вимога про демонтування воріт на загальному проїзді підлягає задоволенню.

Колегія суддів в повній мірі погоджується з такими висновками місцевого суду, керуючись наступним.

Так, статтею 41 Конституції України встановлено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України).

Положеннями ст. 321 ЦК України встановлено принцип непорушності права власності, відповідно до якого ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Частиною ч. 2 ст. 386 ЦК України визначено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Звертаючись до суду із позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, позивачка обґрунтовувала свої вимоги тим, що такі перешкоди полягають у встановленні ОСОБА_2 на земельній ділянці загального користування металевих воріт, які заважають позивачці потрапити до власної земельної ділянки. На підтвердження зазначених обставин позивачкою надано суду докази звернення ОСОБА_3 до Шишацької селищної ради щодо розгляду земельного спору, а також щодо усунення перешкод у користуванні нею об'єктами права приватної власності /ас. 15, 17, 20/. Як встановлено судом першої інстанції, підтверджується приєднаними до справи фото доказами, а також змістом заперечень ОСОБА_2, ОСОБА_4 проти позовної заяви, розташовані на землях загального користування ворота зачиняються відповідачем, з метою збереження своєї власності.

На думку колегії суддів, неодноразове звернення позивачки до органів місцевого самоврядування за захистом своїх прав, а також інші вищевказані обставини, свідчать про факт порушення права позивачки користуватись спільним проїздом до власного домогосподарства, з боку відповідача по справі ОСОБА_2, а тому доводи апеляційної скарги щодо недоведеності позивачкою факту здійснення відповідачем зазначених дій - є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як роз'яснено в п.33 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" від 07 лютого 2014 року, відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57-59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об'єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача.

В пункті 35 цієї ж постанови зазначено, що задовольняючи позов про захист права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння, суд має право як заборонити відповідачу вчиняти певні дії, так і зобов'язати відповідача усунути наслідки порушення права позивача.

З урахуванням наведених положень закону, а також з огляду на доведеність того факту, що між сторонами існує конфлікт щодо користування землею загального користування, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про необхідність задоволення вимог позивача про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, шляхом зобов'язання відповідача демонтувати металеві ворота, розташовані на загальному проїзді до домогосподарств сторін по справі.

Інші доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують, тому колегія суддів вважає, що вони в повній мірі ґрунтуються на законі, судом першої інстанції було вірно встановлено характер правовідносин, застосовано норми матеріального та процесуального права, які їх регулюють.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про необхідність відхилення апеляційної скарги і залишення рішення місцевого суду без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 14 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий-суддя (підпис) О. В.Чумак

Судді: (підпис) Т. О. Кривчун

(підпис) П. М. Карнаух

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області О. В. Чумак