Справа № 357/9964/15-ц Головуючий у І інстанції Цуранов А. Ю.
Провадження № 22-ц/780/4406/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 28.07.2016
УХВАЛА

Іменем України

28 липня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Кулішенка Ю.М., Фінагєєва В.О.

при секретарі: Волинець Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача шляхом визнання дій неправомірними,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, обгрунтовуючи його тим, що 24.09.2007 року між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого банк зобовязався надати кредитні кошти у вигляді не відновлювальної лінії у розмірі 48914,80 грн. з яких 32850 грн. на купівлю автомобіля. Крім того, 24.09.2007 року між банком та позивачем був укладений договір застави рухомого майна, відповідно до умов якого в забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору від 24.09.2007 року було передано в заставу автомобіль ВАЗ 07 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 20.09.2007 року зареєстровано на ОСОБА_2. Зазначав, що вказаний автомобіль був переданий позивачем уповноваженому представнику банку на підставі відповідного акту приймання-передачі, а 11.08.2014 року банком було реалізовано даний автомобіль ОСОБА_3 за 13122 грн., які були зараховані до установи банку. Посилаючись на порушення відповідачем порядку звернення стягнення на предмет застави, а також тривалість реалізації вказаного автомобіля, позивач просив визнати дії ПАТ КБ «Приватбанк» по визначенню вартості автотранспортного засобу ВАЗ 07 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, дії по підготовці автотранспортного засобу до продажу, приховування інформації щодо умов, строків та порядку продажу автотранспортного засобу ВАЗ 07 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, який належав на праві власності ОСОБА_2 та по усуненню ОСОБА_2 від можливості реалізувати свій обовязок встановлений п. 17.11 договору щодо пошуку покупців та реалізації предмету застави за ціною, яка б покрила всі зобовязання по кредиту неправомірними. Неодноразово уточнюючи позовні вимоги представник позивача в заяві про уточнення позовних вимог та додаткове їх обґрунтування від 01.04.2016 року просила визнати дії ПАТ КБ «Приватбанк» по визначенню вартості автотранспортного засобу ВАЗ 07 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 не в порядку, встановленому п. 24 договору застави від 24.09.2007 року, дії по реалізації транспортного засобу за ціною значно нижчою від ринкової, дії по ухиленню банку від зняття з обліку, реалізації автотранспортного засобу в двохмісячний строк та продаж його через 2 роки 3 місяці та 12 днів після прийняття від ОСОБА_2, дії щодо невнесення відомостей про звернення стягнення на предмет застави в державний реєстр обтяжень рухомого майна та усунення ОСОБА_2 від можливості реалізувати своє право встановлене в п. 17.11 договору щодо пошуку покупців та реалізації предмету застави за ціною, яка б покрила всі зобовязання по кредиту, дії по ненаданню ОСОБА_2 вичерпної інформації про умови реалізації автотранспортного засобу по факту його продажу 24.09.2014 року та дії по невиконанню обовязку по негайному наданню ОСОБА_4 підтверджуючих реалізацію його транспортного засобу документів, дії по неповерненню довіреності після продажу автотранспортного засобу та дії по ухиленню від негайної передачі ОСОБА_2 всього одержаного від реалізації його автотранспортного засобу неправомірними, а також стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 збитки у вигляді упущеної вигоди в розмірі 17 643,35 грн.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2016 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2016 року скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на його незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не наддав належної оцінки обставинам проведення оцінки автотранспортного засобу, а надані представником відповідача докази щодо її проведення не є належними та допустимими в розуміні ст. ст. 58, 59 ЦПК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що позивачем не доведено, а судом не встановлено порушення банком договірних зобовязань перед ОСОБА_2 та понесення останнім збитків.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення.

Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов'язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов'язку щодо першої сторони. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ч. 1 ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя.

Встановлено, що 24.09.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк зобовязався надати кредитні кошти у вигляді не поновлюваної лінії у розмірі 48 914,80 грн. з яких 32850 грн. на купівлю автомобіля.

24.09.2007 року між сторонами у справі було укладено договір застави рухомого майна, згідно умов якого в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ОСОБА_2 надав в заставу належний йому автомобіль ВАЗ 07 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1.

14.06.2012 року ОСОБА_2 була видана довіреність на імя Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, яким позивач уповноважив банк бути його представником при вирішенні питань, повязаних з відчуженням належного йому автомобіля НОМЕР_2, який згідно акту від 14.06.2012 року приймання автомобіля позичальника ОСОБА_2 було передано представнику ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_6

Згідно акту приймання-передачі автомобіля від 11.08.2014 року, ПАТ КБ «Приватбанк» передав ОСОБА_3 автомобіль ВАЗ 07 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, а також вказаний в акті перелік документів та цінностей, внаслідок чого грошові кошти в розмірі 13122 грн. було зараховано до установи банку, що вбачається з наявного в матеріалах справи меморіального ордеру від 11.08.2014 року.

Відповідно до надісланих на запит суду відомостей з Регіонального сервісного центру в м. Києві, автомобіль ВАЗ 07 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 зареєстровано на ОСОБА_7.

17.10.2015 року судовим експертом ОСОБА_8 визначена середня ринкова вартість автомобіля НОМЕР_3, яка складає 30765,35 грн., що вбачається з наявної в матеріалах справи копії відповідної довідки.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 01.08.2014 року № 5941, ринкова вартість автомобіля ВАЗ 07 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 становить 13122 грн.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.12.2015 року по справі № 357/3397/15-ц позовну заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості залишено без розгляду.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії довіреності від 14.06.2012 року, ОСОБА_2 уповноважив ПАТ КБ «Приватбанк» бути його представником в державних та інших підприємствах, установах і організаціях, незалежно від форм власності, при вирішенні питань, повязаних з відчуженням (продажем або обміном) автомобіля з правом його користування (за цільовим призначенням), одержувати належні позивачу гроші, здійснювати необхідні ремонтні роботи, визначати місце стоянки тощо.

З тексту вказаної довіреності не вбачається про набуття ПАТ КБ «Приватбанк» будь-яких зобовязань, оскільки банк лише був уповноважений ОСОБА_2 на вчинення певних дій. В матеріалах справи також не міститься будь-яких даних про конкретні зобовязання відповідача і за умовами договору доручення, укладеного сторонами в усній формі.

В судовому засіданні встановлено, що отримані банком грошові кошти за автомобіль позивача в сумі 13122 грн., вартість якого була визначена висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 01.08.2014 року № 5941, були зараховані в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору від 24.09.2007 року, що підтверджується відповідним меморіальним ордером.

В суді апеляційної інстанції представник позивача зазначив, що його довіритель довіреність видану на імя банку не відкликав та не скасовував.

З урахуванням наведеного, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не доведено, а судом не встановлено порушення банком договірних зобовязань перед ОСОБА_2 та понесення останнім збитків.

Суд першої інстанції вірно не прийняв до уваги посилання представника на Закони України «Про захист прав споживачів» та «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», а також на «Положення про порядок проведення аукціонів (публічних торгів) з реалізації заставленого майна», оскільки вони є безпідставними та ґрунтуються на невірному тлумаченні норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги про те, що порядок реалізації відповідачем автомобіля не відповідає вимогам чинного законодавства, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки саме позивачем було надано довіреність банку на реалізацію заставленого майна, зазначений правочин щодо видачі довіреності є дійсним, правочин щодо продажу транспортного засобу не оспорювався в судовому порядку сторонами, крім того позивачем не відкликалась та не скасовувалась довіреність, отже відповідач діяв в межах повноважень наданих йому позивачем щодо реалізації майна.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції викладених в рішенні не спростовують.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі. На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: