Справа № 266/2999/16-ц
Провадженя№ 2-о/266/265/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2016 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя в складі головуючого судді Пантелєєва Д.Г., за участю секретаря Циганкової М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, заінтересована особа Приморський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції, про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження,

ВСТАНОВИВ:

03 серпня 2016 р. представник заявників ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою, зазначивши, що 23 грудня 2015 року в м. Донецьку Донецької області у ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які з 15.09.2012 р. перебувають у зареєстрованому шлюбі, народився син. Заявники отримали документи про народження дитини неналежного зразка, а саме так званої «ДНР». Задля реалізації своїх прав заявникам необхідно отримати в органах РАЦС України свідоцтво про народження, у чому їм було відмовлено Приморським РАЦС. У звязку із чим просять встановити факт народження дитини, зобовязавши орган ДРАЦС видати свідоцтво про народження.

Заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судовому засіданні участі не приймали, представник заявників ОСОБА_3 письмово просив розглянути справу за їх відсутності і задовольнити заяву з зазначених у ній підстав.

Представник заінтересованої особи Приморський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції в судове засідання не зявився, письмово просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти задоволення заяви.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню на підставі наступних правових норм та встановлених обставин справи.

Зі змісту ст.3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Згідно п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до п.7 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Відповідно до ч. 1 ст. 144 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Невиконання цього обов'язку є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст.13 Закону України « Про державну реєстрацію актів цивільного стану » державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади ,що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини.

У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Судом встановлено, що 23 грудня 2015 року в Київському районі м. Донецьк Донецької області, в ЦОМД м. Донецьк у ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які мешкають у м. Донецьк, за адресою: Донецька область, м. Донецьк, вул. Куйбишева, б. 10, кв. 6, народився хлопчик вагою 3250 гр. (а. с. 16).

Після народження дитини, ОСОБА_1 у серпні 2016 році звернулась до Приморського відділу державної реєстрації актів цивільного стану за видачею свідоцтва про народження, однак їй було відмовлено через те, що державна реєстрація народження, відповідно до діючого законодавства проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження , за формою затвердженою наказом МОЗ України, а документи видані державними органами на окупованій території є недійсними і не створює правових наслідків. У звязку із чим заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про народження та запропоновано звернутися до суду для встановлення факту народження.( а. с. 4).

Заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з заявою про встановлення факту народження дитини, оскільки це має юридичне значення, а саме для реєстрації органами державної реєстрації актів цивільного стану України факту його народження та видачі свідоцтва про народження, та іншим шляхом здійснити реєстрацію народження дитини неможливо.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до п. 1 Постанова Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Згідно з ч. 1-2 ст. 4, ч. 1-3 ст. 9, ч. 1 ст. 17, ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. У разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Ч. 2 ст. 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини зокрема є: а) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 (із змінами)

(далі - медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоровя за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоровя, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року № 9.

Відповідно до ст. 133 СК України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік - батьком дитини.

Заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають в шлюбі, який зареєстровано 15 вересня 2012 року відділом державної реєстрацій актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку (а. с. 4)

На сьогоднішній час медичне свідоцтво про народження №1481, видане медичним закладом ЦОМД м. Донецька 02 серпня 2016 року, що видано на тимчасово окупованої території не є підставою для реєстрації народження на території України (а. с. 16) не створює юридичних наслідків та не може підтвердити факту народження дитини.

Оскільки заявники , які є громадянами України, мають малолітню дитину - хлопчика, яка народилась 23 грудня 2015 року, але позбавлені можливості її зареєструвати через відсутність встановлених Законами України документів, з метою захисту законних прав та інтересів громадян України ОСОБА_1 та ОСОБА_2, суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту народження .

Керуючись ст.ст. 212-214, 234, 235, 256-259 ЦПК України, ст. 133 СК України, Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»,Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження задовольнити.

Встановити факт народження 23 грудня 2015 року в Київському районі м. Донецьк Донецької області Україна дитини чоловічої статі, матірю якої є громадянка України ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка міста Донецьк Донецької області), батьком громадянин України ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_3)

При видачі документів в органах ДРАЦС України визначити прізвище дитини ОСОБА_2, відповідно до прізвища батька, ОСОБА_2.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, але може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції у 10-денний строк з дня його проголошення, а особою, у відсутність якої постановлено рішення у той же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після спливу строку подачі апеляційної скарги. В разі подачі апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Пантелєєв Д. Г.