У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2016 року Суддя Словянського міськрайонного суду Донецької області Гусинський М.О., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліра ЛТД», про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 за послуги з обслуговування і утримання житлового будинку та прибудинкової території, -

В С Т А Н О В И В:

12.02.2016 року до Словянського міськрайонного суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліра ЛТД» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у сумі 1977,24 грн. за послуги з обслуговування і утримання житлового будинку та прибудинкової території.

Вивчивши заяву про видачу судового наказу, з урахуванням доданих до неї документів, вважаю, що необхідно відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу враховуючи наступне:

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

У відповідності до п. 9 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23 грудня 2011 року, наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність субєктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення субєктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обовязок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 Цивільного кодексу України).

Заявник просить суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 1977,24 грн. за період з грудня 2012 року по грудень 2015 року, заява про видачу судового наказу надійшла до суду 12 лютого 2016 року.

Зважаючи на викладене, приходжу до висновку, що з заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліра ЛТД» вбачається спір про право, оскільки стягувачем пропущено строк позовної давності, та у звязку з чим у прийнятті заяви про видачу судового наказу слід відмовити.

На підставі зазначеного та керуючись п.1 ч. 3 ст. 100, ч.2 ст. 101 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у прийнятті заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліра ЛТД», про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 за послуги з обслуговування і утримання житлового будинку та прибудинкової території.

Розяснити заявнику про його право на звернення до суду з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Словянського міськрайонного суду М.О.Гусинський