рішення

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2016 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді Носика М.А.

при секретареві: Кудіновій В.І.

за участю: позивачки ОСОБА_1

відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_3 районна державна адміністрація Запорізької області, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області, Обслуговуючий кооператив «Товариство індивідуальних авто гаражів-3», про визнання права власності на гараж з підвалом, суд,

встановив:

До Василівського районного суду звернулася ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на гараж з підвалом. У позовній заяві зазначено, що 28 січня 1998 року між ОСОБА_1, яка на момент укладання договору діяла через брокера Товарної Біржі «Інтеграл» ОСОБА_4 на підставі договору №044K від 28 січня 1998 року, з однієї сторони, та ОСОБА_2, яка на момент укладання договору діяла через брокера Товарної Біржі «Інтеграл» ОСОБА_5 на підставі договору №044П від 28 січня 1998 року з іншої сторони, за результатами біржових торгів які відбулися на Товарній Біржі «Інтеграл» 28 січня 1998 року, був укладений договір купівлі-продажу гаражу з підвалом №565, що розташований в Обслуговуючому кооперативі «Товариство індивідуальних авто гаражів-3» в м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, загальною площею 18,0 м 2 із цегли, 1986 року будівництва за ціною у 3487 грн. Договір зареєстрований в Журналі реєстрації правочинів Товарної біржі «Інтеграл» 28 січня 1998 року за №Н-91, стягнуто держмито та біржовий збір в установленому розмірі. 24 лютого 1998 року вказаний вище договір був зареєстрований ОСОБА_3 БТІ. Гараж з підвалом фактично позивачці був переданий 28 січня 1998 року, тобто в день отримання грошових коштів продавцями і підписання договору, шляхом звільнення вказаного гаражу і підвалу і вручення позивачці ключів від вхідних дверей і воріт. Саме з цього моменту по теперішній час ОСОБА_1 безперервно і відкрито володіє цим нерухомим майном. Договір виконаний обома сторонами.

Зі слів колишніх працівників Товарної Біржі «Інтеграл», при укладанні вищезазначеного договору, всі правочини які були вчинені і зареєстровані товарною біржею з нерухомим майном не підлягають нотаріальному посвідченню у відповідності до приписів Закону України «Про товарну біржу». Тому ОСОБА_1 вважала, що встановлені законом вимоги щодо форми вчинення правочину і його посвідчення було додержано, до того моменту поки нею не було порушено питання про можливість відчуження майна.

Звернувшись до нотаріуса їй стало відомо, що вона не зможе провести відчуження свого гаражу з підвалом, тобто на даний час, її право власності не визнається іншими особами.

Станом на 09 червня 2016 року ринкова вартість гаражу з підвалом №565, що розташований в Обслуговуючому кооперативі «Товариство індивідуальних автогаражів-3» в м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області становить 17064 гривні.

Позивачка просить суд визнати за нею право власності на гараж з підвалом №565, що розташований в Обслуговуючому кооперативі «Товариство індивідуальних автогаражів-3» в м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області площею 18,0 м2.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала, просить задовольнити з підстав, що викладені в письмовій формі.

Відповідачка ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечує, просить задовольнити позовні вимоги.

Представник третьої особи ОСОБА_3 районної державної адміністрації Запорізької області в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Представники третіх осіб Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області, Обслуговуючого кооперативу «Товариство індивідуальних авто гаражів-3»в судове засідання не зявилися, про причини неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Вислухавши пояснення представника позивачки та відповідачки, вивчивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав:

Судом встановлено, що 28 січня 1998 року між ОСОБА_1, яка на момент укладання договору діяла через брокера Товарної Біржі «Інтеграл» ОСОБА_4 на підставі договору №044K від 28 січня 1998 року, з однієї сторони, та ОСОБА_2, яка на момент укладання договору діяла через брокера Товарної Біржі «Інтеграл» ОСОБА_5 на підставі договору №044П від 28 січня 1998 року з іншої сторони, за результатами біржових торгів які відбулися на Товарній Біржі «Інтеграл» 28 січня 1998 року, був укладений договір купівлі-продажу гаражу з підвалом №565, що розташований в Обслуговуючому кооперативі «Товариство індивідуальних авто гаражів-3» в м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, загальною площею 18,0 м 2 із цегли, 1986 року будівництва за ціною у 3487 грн. (а.с.6).

Договір зареєстрований в Журналі реєстрації правочинів Товарної біржі «Інтеграл» 28 січня 1998 року за №Н-91, стягнуто держмито та біржовий збір в установленому розмірі. 24 лютого 1998 року вказаний вище договір був зареєстрований ОСОБА_3 БТІ. Гараж з підвалом фактично позивачці був переданий 28 січня 1998 року, тобто в день отримання грошових коштів продавцями і підписання договору, шляхом звільнення вказаного гаражу і підвалу і вручення позивачці ключів від вхідних дверей і воріт. Саме з цього моменту по теперішній час ОСОБА_1 безперервно і відкрито володіє цим нерухомим майном. Договір виконаний обома сторонами.

Позивачка ОСОБА_1 вважала, що встановлені законом вимоги щодо форми вчинення правочину і його посвідчення було додержано, до того моменту поки нею не було порушено питання про можливість відчуження майна.

Звернувшись до нотаріуса їй стало відомо, що вона не зможе провести відчуження свого гаражу з підвалом, тобто на даний час, її право власності не визнається іншими особами.

Станом на 09 червня 2016 року ринкова, вартість гаражу з підвалом №565, що розташований в Обслуговуючому кооперативі «Товариство індивідуальних автогаражів-3» в м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області становить 17064 гривні, що підтверджується звітом про оцінку (а.с.11-20).

Відповідно до ст.220 чинного ЦК України, у разі недодержання сторонами закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК України 1963 року та ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Таким чином, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 та визнати за нею право власності на гараж з підвалом №565, що розташований в Обслуговуючому кооперативі «Товариство індивідуальних автогаражів-3» в м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області площею 18,0 м2, що був придбаний нею згідно договору купівлі-продажу від 28 січня 1998 року, зареєстрованого на Товарній біржі «Інтеграл» в Журналі реєстрації правочинів за №Н-91/

Керуючись ст.224 ЦК України 1963 року, ст.ст.10, 11, 57,58, 59, 60,88,169,208, 209,212, 213, 214, 215 ЦПК України , суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на гараж з підвалом №565, що розташований в Обслуговуючому кооперативі «Товариство індивідуальних автогаражів-3» в м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області загальною площею 18,0 м2, що був придбаний нею згідно договору купівлі-продажу від 28 січня 1998 року, зареєстрованого на Товарній біржі «Інтеграл» в Журналі реєстрації правочинів за №Н-91.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Василівський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М.А. Носик