Номер провадження: 22-ц/785/1593/16
Головуючий у першій інстанції Бодашко Л. І.
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Громіка Р.Д.,

суддів - Драгомерецького М.М., Панасенкова В.О.,

при секретарі - Сідлецькій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" на рішення Балтського районного суду Одеської області від 29 вересня 2015 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Балтський районний сектор Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення з житлового приміщення та зняття з реєстраційного обліку,

встановила:

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» (65125, м. Одеса, вул. Базарна,17, р/р 0001 в ФООУ АТ «Ощадбанк», МФО 328845) загальну заборгованість за кредитом у розмірі 45529,41 грн., яка складається з: заборгованість по строковому основному боргу по кредиту в сумі 23000,00 грн., заборгованість по пені за прострочений основний борг по кредиту за період з 28.07.2012 року по 28.07.2015 року в сумі 12632,31 грн., заборгованість по пені за прострочені проценти за користування кредитом за період з 28.07.2012 року по 28.07.2015 року в сумі 2526,33 грн., сума інфляційних втрат за основним боргом за період з 28.07.2012 року по 30.06.2015 року в розмірі 5279,96 грн., сума інфляційних втрат за несвоєчасну сплату процентів за період з 28.07.2012 року по 30.06.2015 року в розмірі 1101,13 грн., 3% річних від прострочених сум по кредиту за період з 28.07.2012 року по 30.06.2015 року в розмірі 989,68 грн., в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» за кредитним договором №29 від 31.05.2012 року у розмірі 45529,41 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором від 31.05.2012 року, зареєстрованого за №1017, а саме: на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 03.11.1995 року, посвідченого Балтською державною нотаріальною конторою Одеської області, зареєстрованого в реєстрі №4858, предмет іпотеки зареєстрований в Балтському районному бюро технічної інвентаризації під №729 в книзі 28, стор. 57 та в реєстрі прав власності на нерухоме майно під №36340586, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, виселити ОСОБА_2, ОСОБА_3 з трикімнатної квартири АДРЕСА_1, зі зняттям з реєстраційного обліку у Балтському районному секторі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь позивача сплачений ним судовий збір у сумі 719,86 грн., справу розглянути без його участі, стверджуючи, що 31 травня 2012 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» (далі Банк) та ОСОБА_2 (далі Позичальник) було укладено кредитний договір №29 про надання кредиту на суму 60000,00 грн. з оплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20% річних з терміном остаточного погашення не пізніше 31 травня 2017 року.

В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору 31.05.2012 року між Банком та ОСОБА_3 укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Балтського районного нотаріального округу Пантілєєвою І.П., реєстр №1017, згідно якого Банку було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме - вище вказана квартира АДРЕСА_1.

Банк належним чином виконав свої зобов'язання, надав ОСОБА_2 кредит готівкою у сумі 60000,00 грн., а відповідач ОСОБА_2 в порушення умов кредитного договору, вимог законодавства України в повному обсязі не виконав свої зобов'язання, внаслідок чого утворилася вище вказана заборгованість у загальній сумі 45529,41 грн.

Крім того, відповідно до вище зазначеного Іпотечного договору відповідач ОСОБА_3 відповідає по зобов'язанням перед кредитором разом з боржником ОСОБА_2

14 листопада 2014 року Банком Позичальнику рекомендованим листом було направлено вимогу про усунення в 30-денний термін порушень перед Банком із зазначенням, що у випадку непогашення заборгованості за договором в місячний строк з моменту отримання вимоги позивач буде змушений застосувати передбачені чинним законодавством та Договором заходи по стягненню заборгованості в примусовому порядку, станом на 13.03.2015 року вимога відповідачем не виконана.

На даний час зобов'язання щодо погашення заборгованості по наданому кредиту та сплаті відсотків за користування ним Позичальником не виконуються, з приводу чого позивач змушений звернутися до суду з позовом, його представник надав суду заяву, в якій заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить розглянути справу без його участі, в разі неявки відповідачів погодився на заочний розгляд справи.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 до судового засідання не з'явилися, але надіслали на адресу суду заяви, в яких позовні вимоги позивача визнали частково, відповідач ОСОБА_2 зазначив, що кредит він сплачував по мірі можливості, має намір робити це і в подальшому, що 23 липня 2015 року він сплатив 38000 грн., але значна сума платежу пішла на погашення заборгованості по відсоткам за користування кредитом та інші платежі, а не на погашення тіла кредиту, що він з своїм батьком ОСОБА_3 не має іншого житла, крім квартири, яка перебуває в іпотеці, тому він з батьком не погоджуються з стягненням звернення на квартиру, виступає проти їх виселення з квартири і зняття з реєстраційного обліку, в зв'язку з скрутним матеріальним становищем не може одразу сплатити всю заборгованість за кредитом.

Представник третьої особи до судового засідання не з'явилася, але надіслала на адресу суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності у відповідності з вимогами законодавства України.

Рішенням суду позовні вимоги були задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» (65125, м. Одеса, вул. Базарна,17, р/р 0001 в ФООУ АТ «Ощадбанк», МФО 328845) загальну заборгованість за кредитом у розмірі 45529,41 грн., яка складається з: заборгованість по строковому основному боргу по кредиту в сумі 23000,00 грн., заборгованість по пені за прострочений основний борг по кредиту за період з 28.07.2012 року по 28.07.2015 року в сумі 12632,31 грн., заборгованість по пені за прострочені проценти за користування кредитом за період з 28.07.2012 року по 28.07.2015 року в сумі 2526,33 грн., сума інфляційних втрат за основним боргом за період з 28.07.2012 року по 30.06.2015 року в розмірі 5279,96 грн., сума інфляційних втрат за несвоєчасну сплату процентів за період з 28.07.2012 року по 30.06.2015 року в розмірі 1101,13 грн., 3% річних від прострочених сум по кредиту за період з 28.07.2012 року по 30.06.2015 року в розмірі 989,68 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3 в рівних частках, тобто по ? частині з кожного, на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» (65125, м. Одеса, вул. Базарна,17, р/р 0001 в ФООУ АТ «Ощадбанк», МФО 328845) сплачений судовий збір у сумі 719,86 грн.

В частині інших позовних вимог відмовлено.

На вказане рішення суду в частині відмови в задоволенні інших позовних вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати в цій частині вказане рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає у зв'язку з тим, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази згідно ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та застосував необхідні норми матеріального права.

Згідно ч. 1 статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Судом першої інстанції правильно були встановлені наступні обставини.

31.05.2012 року між Банком та Позичальником було укладено кредитний договір №29 про надання кредиту на суму 60000,00 грн. з оплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20% річних з терміном остаточного погашення не пізніше 31.05.2017 року, в забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору 31.05.2012 року між Банком та відповідачем ОСОБА_3 укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Балтського районного нотаріального округу Пантілєєвою І.П., реєстр №1017, згідно якого Банку було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме - квартира АДРЕСА_1, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_3 згідно договору купівлі-продажу від 03.11.1995 року, посвідченого Балтською державною нотаріальною конторою Одеської області, реєстр №4858.

За ствердження позивача, з врахуванням внесення Позичальником 23.07.2015 року платежу в сумі 38000 грн., в результаті невиконання Позичальником договірних зобов'язань по сплаті кредиту станом на 28.07.2015 року виникла заборгованість у загальній сумі 45529,41 грн., яка складається з: заборгованість по строковому основному боргу по кредиту в сумі 23000,00 грн., заборгованість по пені за прострочений основний борг по кредиту за період з 28.07.2012 року по 28.07.2015 року в сумі 12632,31 грн., заборгованість по пені за прострочені проценти за користування кредитом за період з 28.07.2012 року по 28.07.2015 року в сумі 2526,33 грн., сума інфляційних втрат за основним боргом за період з 28.07.2012 року по 30.06.2015 року в розмірі 5279,96 грн., сума інфляційних втрат за несвоєчасну сплату процентів за період з 28.07.2012 року по 30.06.2015 року в розмірі 1101,13 грн., 3% річних від прострочених сум по кредиту за період з 28.07.2012 року по 30.06.2015 року в розмірі 989,68 грн.

14.11.2014 року Банком відповідачу рекомендованим листом було направлено вимогу про усунення в 30-денний термін порушень перед Банком із зазначенням, що у випадку непогашення заборгованості за договором в місячний строк з моменту отримання вимоги позивач буде змушений застосувати передбачені чинним законодавством та Договором заходи по стягненню заборгованості в примусовому порядку, станом на 13.03.2015 року вимога відповідачем не виконана.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, відповідно до вимог ст.ст. 525,526,530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вище вказаного Кодексу, інших актів цивільного законодавства та у встановлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, банк умови договору виконав у повному обсязі, а Позичальник належним чином взяті на себе зобов'язання не виконує.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України, наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Згідно з статтею 37 ч. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

З приводу застосування останньої норми, Пленум Вищого спеціалізовану суду з розгляду цивільних і кримінальних справ п.39 Постанови від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснив, що з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цим норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом.

Згідно положень ст. 39 Закону України «Про іпотеку», суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Як роз'яснено в п. 41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема, про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ч.1 ст.3 ЦК).

Згідно Іпотечного договору вартість квартири на 19.11.2011 року складала 246167 (двісті сорок шість тисяч сто шістдесят сім) грн. 00 коп., жодних доказів про вартість предмета іпотеки на час розгляду справи в суді суду не надано.

В даному випадку суд першої інстанції правильно вказав на не співмірність зазначеної позивачем суму заборгованості та вартості іпотечного майна, оскільки позивачем не надано доказів щодо вартості вказаного майна на час розгляду справи. За таких обставин суд вважав, що обраний позивачем спосіб захисту свого права шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, вартість якого значно перевищує розмір заборгованості, є не лише не співмірним із визначеним позивачем розміром боргу, а також не справедливим та не розумним в розумінні ст. 3 ЦК України і відповідно не підлягає задоволенню. Крім того, на думку суду, порушення основного зобов'язання не завдає збитків іпотекодержателю в розумінні їх визначення ст. 22 ЦК України, оскільки позивач достроково звертає стягнення на предмет іпотеки, і порушення умов кредитного договору жодним чином не змінює обсяг прав позивача.

Суд правильно також вказав на те, що відповідачі іншого житла, крім квартири АДРЕСА_1, не мають, спірна квартира була придбана не на кредитні кошти ще задовго до укладення кредитного договору, а тому, виселення відповідачів без надання їм іншого житла недопустимо.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи вище викладене, суд правильно вважав доцільним задовольнити заявлені позовні вимоги тільки в частині стягнення з Позичальника заборгованості у розмірі 45529 грн. 41 коп. за кредитним договором №29 від 31.05.2012 року та відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України понесених позивачем судових витрат.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з діючими нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин та дійшов до правильного висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апелянт не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги.

Твердження апелянта в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції в частині відмови інших позовних вимог не відповідає вимогам закону, є неспроможними.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Тому, на думку колегії суддів, справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319, 324-325 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" відхилити, рішення Балтського районного суду Одеської області від 29 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді М.М. Драгомерецький

В.О. Панасенков