Справа № 159/2043/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Агеєва Є.О.
Провадження № 22-ц/773/1201/16 Категорія: 50 Доповідач: Свистун О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Свистун О. В.,

суддів - Федонюк С. Ю., Грушицького А. І.,

з участю:

секретаря - Концевич Я.О.,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини

за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_4 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16 червня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2016 року позивач ОСОБА_3 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позов мотивовано тим, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 14.05.1994 року, який розірвано 13 травня 2016 року. Від спільного проживання мають дітей - доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Донька навчається у Рівненському державному гуманітарному університеті. Діти проживають разом із нею і знаходяться на її утриманні. А тому просить стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання їхніх спільних дітей.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16 червня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, в користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в сумі 1500 (одна тисяча п'ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 24 травня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду в межах платежу аліментів за один місяць в сумі 1500 гривень допущено до негайного виконання. Стягнуто з відповідача в дохід держави 551,20 грн. судового збору.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, відповідач ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність судового рішення із-за порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині стягнення аліментів та постановити нове рішення, яким позов задовольнити частково, стягнувши з нього в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 у сумі 600 (шістсот) гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Представник позивача ОСОБА_2 апеляційну скаргу відповідача не визнав та просив її відхилити, оскільки вважає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце судового засідання.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце судового засідання, причин неявки суд не повідомили.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач як батько неповнолітньої дитини зобов'язаний утримувати свою дитину і сплата аліментів у розмірі 1500 гривень щомісячно відповідає необхідності задоволення особистих потреб неповнолітньої дитини.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 14 травня 1994 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міськвиконкому 14.05.1994 року. Шлюб між сторонами розірвано відповідно до рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13 травня 2016 року (а.с. 2).

Від шлюбу позивач та відповідач мають двох дітей: дочку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого 09 березня 1995 року відділом запису актів громадянського стану Ковельського міськвиконкому Волинської області (а.с. 3), та сина, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6 що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, виданого 05 червня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ковельського міського управління юстиції Волинської області (а.с. 4).

Судом першої інстанції встановлено, що неповнолітній син ОСОБА_7 проживає з матір'ю ОСОБА_3 та перебуває на її утриманні.

Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття.

Відповідно до ст.182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. А згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно із ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів у твердій грошовій сумі 1500,00 грн., суд першої інстанції вірно виходив з того, що відповідач як батько неповнолітньої дитини зобов'язаний утримувати свою дитину, а також, що відповідач здійснює підприємницьку діяльність, його дохід є мінливим, а тому вимога позивача про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі є обґрунтованою.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що сплата аліментів у розмірі 1500 гривень щомісячно відповідає необхідності задоволення особистих потреб неповнолітньої дитини, не є непомірно високою для відповідача та складе лише п'яту частину річного доходу відповідача, визначеного на підставі декларації платника єдиного податку - фізичної особи підприємця ОСОБА_4 за 2015 рік (а.с. 6).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно дослідив обставини справи, дав їм вірну юридичну оцінку та визначив розмір аліментів з врахуванням можливостей відповідача.

Доводи відповідача щодо розміру аліментів є безпідставними, оскільки суд першої інстанції дослідив матеріальне забезпечення відповідача, стан його здоров'я та визначив розмір відповідно до вимог чинного законодавства.

Надані відповідачем докази про стан здоров'я не можуть братись до уваги, оскільки відповідач не відноситься до категорії непрацездатних осіб, перебування на лікуванні носить тимчасовий характер.

Отже, враховуючи встановлені обставини справи, надані сторонами докази колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про обов'язок відповідача утримувати сина та, виходячи із встановлених обставин і вимог ст. 182 ч.1 СК України, вірно визначив розмір аліментів.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, рішення ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстав для його скасування чи зміни не має.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16 червня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ впродовж двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: