Справа № 265/6233/16-ц
Провадження № 2/265/2341/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

07 грудня 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Адамової Т.С.,

за участю секретаря Федоровій А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту, -

В С Т А Н О В И В:

24 жовтня 2016 року позивач в особі представника за довіреністю ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом.

В обґрунтування вимог зазначає, що 08.08.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» (нині ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту № НОМЕР_1, за умовами якого позивач надав останньому кредит в сумі 26000 доларів США шляхом зарахування коштів на поточний рахунок, а ОСОБА_1 зобовязався щомісяця повертати кредит та сплачувати проценти в розмірі 12,50 % річних. За користування кредитними коштами понад встановлений договором термін банк автоматично нараховує проценти за прострочену суму основного боргу за процентною ставкою збільшено вдвічі. Сторони домовились, що за умовами кредитного договору може бути встановлений інший розмір процентної ставки. Проценти нараховуються на суму кредитних коштів, фактично наданих банком позичальнику, за період з моменту фактичного надання коштів повернення останнім коштів у власність банку, та сплачуються у порядку, встановленому договором. Крім того, у забезпечення виконання кредитних зобовязань ОСОБА_1 був укладений договір поруки з ОСОБА_2 № 0 від 08.08.2007 року. Всупереч умовам кредитного договору відповідач не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентах, чим порушує взяті на себе зобовязання. Про необхідність усунення вказаних порушень відповідачам були направлені вимоги які досі не виконані. Станом на 11.10.2016 року заборгованість за кредитним договором становить 23945,60 доларів США, з яких 22996,34 доларів США заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 501,97 дол. США за строк з 18.03.2015 року по 11.10.2016 року та 949,26 доларів США прострочена заборгованість по процентам за строк з 18.05.2016 року по 19.09.2016 року. На підставі викладеного, посилаючись на діюче законодавство, позивач просить стягнути вказану заборгованість солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, а також у дольовому порядку витрати з оплати судового збору в сумі 9276, 71 гривень, - по 4638,35 гривень з кожного.

Представник позивача ОСОБА_4, діючий на підставі довіреності, просила справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідачі до суду не прибули. Судові повістки направлялись за зареєстрованою адресою їх проживання що відповідає положенням ч. 5 ст. 74 ЦК України.

За наведених обставин, суд, зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, та дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що 08.08.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» (з 21 грудня 2009 року - Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк») в особі начальника відділення № 792 ОСОБА_5, з одного боку, та ОСОБА_1, з іншого, був укладений договір про надання споживчого кредиту № НОМЕР_1 (далі Договір).

За умовами договору АКІБ «Укрсиббанк» надав ОСОБА_1 кредит (грошові кошти) в сумі 26 000 доларів США шляхом зарахування коштів на поточний рахунок, а з 18.02.2009 року ОСОБА_1 зобовязався щомісячно повертати кредит та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 265,00 дол. США 18 числа кожного календарного місяця, але в будь якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 08.08.2035 року, якщо не застосується інший термін повернення кредиту.

Відповідно до п.1.3 договору за користування кредитними коштами відповідач ОСОБА_1 зобовязався сплачувати проценти у розмірі 12,50% річних.

Також встановлено, що 08.08.2007 року у забезпечення виконання кредитних зобовязань ОСОБА_1 між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 0, за умовами якого поручитель зобовязався перед кредитором відповідати за виконання ОСОБА_1 всіх його зобовязань за основним договором. За п. 1.1 1.5. договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобовязаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною.

Сторони погодили, що договір поруки набирає чинності з моменту його підписання та діє до повного припинення всіх зобовязань боржника за основним договором або до погашення поручителем зобовязань боржника в рахунок виконання зобовязань за основним договором в сумі та в межах якої поручитель відповідає перед кредитором, тобто до першої із подій, яка настане раніше.

При цьому поручитель ОСОБА_2 була ознайомлена з умовами зазначеного договору поруки, що підтверджується її особистим підписом у договорі.

Згідно з положеннями ст. ст. 526, 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, при цьому боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання зобовязання.

У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статтею 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Крім того, частиною 2 ст.553 ЦК України встановлено, що порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

У відповідності до ч.1 ст.543 ЦК України у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

При цьому за ч. 4ст. 559 ЦК порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Верховний Суд України у справі № 6-2662цс15 від 20 квітня 2016 року зробив правовий висновок про те, що:

Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобовязань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

ОСОБА_2, передбачений нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобовязаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обовязок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором.

Сплив строку, передбаченого нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, зумовлює припинення зобовязань поручителя, а отже, і відмову кредиторові в позові в разі звернення до суду.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію забезпеченого порукою зобовязання застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «предявлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Це твердження не позбавляє кредитора можливості предявити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

ОСОБА_2 поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі й застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Отже, вимогу до поручителя про виконання ним зобовязання за договором поруки слід предявити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем).

Як вбачається з доданої до позову довідки-розрахунку, станом на 11 жовтня 2016 року заборгованість ОСОБА_1 за договором кредиту № 0 складає 23945,60 доларів США, з яких 22996,34 доларів США заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 501,97 дол. США за строк з 18.03.2015 року по 11.10.2016 року, 949,26 доларів США заборгованість за процентами за строк з 18.05.2016 року по 19.09.2016 року, що свідчить про порушення останнім умов договору кредиту.

Також встановлено, що 15.08. 2016 року позивачем на імя відповідачів були направлені вимоги про погашення простроченої заборгованості. При цьому останніх попереджено, що у випадку неусунення порушень на 32-й день з дня отримання вимоги, а у випадку відсутності підтвердження отримання вимоги з 41 календарного дня з дати відправлення повідомлення (вимоги), АТ «Укрсиббанк» вимагатиме виконання зобовязань за договором про надання споживчого кредиту, а саме, повернення заборгованості з кредиту у повному обсязі та нарахованих процентів.

Позивач стверджує, що предявлені вимоги залишені відповідачами без задоволення. Доказів, які б спростовували дані твердження, суду не надано.

Враховуючи наведене, суд дійшов переконливового висновку, що позивач звернувся до суду з даним позовом, який містить вимогу до поручителя про виконання ними зобовязань за договорами поруки, в межах строку дії поруки.

Таким чином, заборгованість за договором споживчого кредиту № 0 в сумі 23945,60 доларів США підлягає стягненню на користь позивача солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачів у дольовому порядку на користь позивача підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору в сумі 9276,71 гривень, - по 4638,35 гривень з кожного.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_3, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» (ЕДРПОУ 09807750) заборгованість за кредитним договором від 08.08.2007 року № 0, станом на 11.10.2016 року, в сумі 23945,60 (двадцять три тисячі девятсот сорок пять) доларів США 60 центів.

Стягнути у дольовому порядку з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_3, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» витрати з оплати судового збору в сумі 9276,71 (девять тисяч двісті сімдесят шість) гривень 71 копійок по 4638 (чотири тисячі шістсот тридцять вісім) гривень 35 копійок - з кожного.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивачем рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя ___________________________