Справа № 362/2516/16-ц Головуючий у І інстанції Корнієнко С. В.
Провадження № 22-ц/780/5772/16 Доповідач у 2 інстанції Суханова Є. М.
Категорія 39 14.12.2016
УХВАЛА

Іменем України

14 грудня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Суханової Є.М.,

суддів: Данілова О.М., Мережко М.В.,

за участю секретаря: Бобка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Васильківської Центральної районної лікарні Київської області про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди,, -

ВСТАНОВИЛА:

19 травня 2016 року позивач звернувся до суду з вимогами, з урахуванням їх збільшення, про зобов'язання відповідача надати йому медичної довідки № 122-2/0 за його зверненням від 20.01.2016 року щодо проходження психіатричного огляду відповідної форми з метою можливості подальшого виконання ним обов'язків контролера, охоронника, володіння вогнепальною зброєю, отримання права на керування транспортним засобом. Крім того, через протиправні, на його думку, дії відповідача просив стягнути з нього на його користь моральну шкоду в сумі 30000 грн.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 вересня 2016 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, апелянт подав апеляційну скаргу в якій посилається на те, що рішення незаконне, ухвалене в результаті неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, а також судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи.

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги вважає, що вона не обґрунтована та не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

У відповідності до положень ч. З ст.10 та ч. І ст.60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з положень ч.ч. І і 3 ст.61 ЦПК України, обставині, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставині, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з положеннями вимог ст.ст.1 та З ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду.

Як вбачається з положень ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є доказами, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з положеннями ст. 19 Конституції України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 7 грудня 2015 року по цивільній справі № 362/7502/15-ц, в зобов'язанні відповідача Васильківської ЦРЛ надати заявникові аналогічної довідки за вимогами по цій справі, але за його зверненням у листопаді 2015 року було відмовлено, через відсутність передбачених для цього законодавчих підстав.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 20 січня 2016 року зазначене судове рішення залишено в силі.

Судом першої інстанції було встановлено, що у відповідності до довідки № 231 від 15 жовтня 2014 року Васильківської ЦРЛ, позивач у 2008 року отримав черепно-мозкову травму, але на обліку в психіатричному кабінеті не перебуває.

Згідно з медичною карткою огляду водія транспорту № 189 та довідки Васильківської ЦРЛ № 711 від 3.12.2015 року, під час його проходження починаючи з 15 квітня 2015 року, лікарем психіатром зазначено, що позивач на обліку в психіатричному кабінету не перебуває, але є інвалідом III групи, та відповідно до п.4 Приміток до «Переліку медичних психіатричних протипоказань щодо виконання окремих видів діяльності, що можуть становити безпосередньо небезпеку для особи, яка провадить цю діяльність, або оточуючих» (постанова Кабінету Міністрів України № 1465 від 27.09.2000 року), інваліди всіх категорій для визначення медичних психіатричних протипоказань для керування транспортними засобами проходить огляд у МСЕК, для чого йому було рекомендовано звернутися за обстеженням на МСЕК та диспансерне відділення КЗ КОР «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об'єднання».

Відповідно до листів КЗ КОР «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об'єднання» № 24591 від 5.11.2015 року та Васильківської ЦРЛ № 710 від 3.12.2015 року, під час перебування на стаціонарному обстеженні у період з 20-21 квітня 2015 року позивачеві був встановлений діагноз: наслідки тяжкої черепно-мозкової травми (в 2008 році забій і перелом лобової кістки, краніопластика 4.09.2009 року після видалення здавленого перелому, посттравматична енцефалопатія ІІ-ІІІ ст.) лобовий синдром із вираженою психопатизацією по дисоціальному типу із тенденцією до паранояльного розвитку і кверулянтної поведінки».

Як вбачається з листа № 706 від 2.12.2015 року Васильківської ЦРЛ, амбулаторна карта позивача в реєстратурі Васильківської ЦРЛ відсутня.

Згідно листа № 32 від 7 грудня 2015 року Васильківської міжрайонної МСВК, починаючи з 2009 року (під час першого огляду), позивач визнаний інвалідом ІІІ-ої групи від загального захворювання, а з 1 квітня 2013 року - довічно.

Крім того, за матеріалами справи у відповідності до посвідчення серії НОМЕР_1 від 30 травня 2000 року, позивач є водієм категорій «А», «В» і «С».

Оскільки вимоги щодо відшкодування позивачеві моральної шкоди відповідачем є похідними від його первісних позовних вимог, в задоволені яких відмовлено, підстав для задоволення позову в цій частині колегія суддів також не вбачає.

Також колегія суддів не приймає до уваги посилання позивача на листок не працездатності КЗ КОР «Обласне психіатрично- наркологічне медичне об'єднання» щодо його перебування на стаціонарному лікування з 20 по 21.04.2015 року, про те, що він «здоров», як на обґрунтування своїх позовних вимог, на думку колегії суду є безпідставними, оскільки зазначений документ, що засвідчує тимчасову непрацездатність і підтверджують тимчасове звільнення працівника від роботи, тобто засвідчує право на звільнення від роботи на певний термін, є обліковим документом для складання звіту та аналізу захворюваності з тимчасовою втратою працездатності та дає право на отримання допомоги по соціальному страхуванню відповідно до чинного законодавства.

Крім того, зазначений документ, у відповідності до листа начальника Васильківського ФЕГГ від 27 липня 2016 року № клО4.3-сл-4619-0716, до підприємства позивачем не здавався.

Колегія суддів також звертає увагу, що у відповідності до листа КЗКОР «Обласне психіатрично- наркологічне медичне об'єднання» № 1123 від 4.07.2016 року, зміст листка непрацездатності щодо стану здоров'я позивача не відповідає комісійному висновку про його психічний стан від 20-21 квітня 2015 року їх установи (медична карта № 1193) та виконаний не їх представником.

Отже колегія судді приходить до висновку, що посилання позивача на консультативний висновок спеціаліста № 186 від 5 липня 2016 року Українського науково-дослідного інституту і судової психіатрії та наркології України, як, на обґрунтування своїх позовних вимог, щодо видачі йому медичної довідки, яку він вимагає від відповідача, є безпідставними, оскільки не містить відомостей щодо стану його здоров'я, крім перерахування психіатричного діагнозу заявника, та про надання йому пояснень щодо порядку зміни психіатричного діагнозу та зняття заявника з нагляду психіатра.

Таким чином враховуючи вищевикладене, колегією суддів достовірно встановлено, відсутність будь яких допустимих доказів, щодо зобов'язання відповідача вчинити дії щодо надання заявникові медичної довідки, яку він вимагає.

За таких обставин, апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: