Справа № 438/1377/15-ц
Номер провадження 2/438/90/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 січня 2016 року Бориславський міський суд

Львівської області

в складі головуючого-судді: Посисень Л.М.,

при секретарі: Гадубяк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бориславі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів.

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 просить визначити місце проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити її проживати разом з нею за адресою: АДРЕСА_1.

Стягувати на її користь з відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, в сумі 600 грн. щомісячно, починаючи від дня пред»явлення позову до суду і до досягнення дочкою повноліття.

Справу позивач ОСОБА_1 просить розглянути у її відсутності, позов підтримує та просить його задоволити, про що подала у суд письмову заяву.

В обґрунтування позовних вимог, позивач ОСОБА_1 в позовній заяві зазначила, що 07 вересня 2013 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2, який вони зареєстрували у відділі реєстрації актів громадянського стану Трускавецького міського управління юстиції Львівської області, актовий запис №149.

28.09.2015 року Бориславським міським судом винесено рішення по справі № 438/1175/15-ц, яким даний шлюб було розірвано.

Від шлюбу вони мають дочку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На протязі року сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сімю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до дружини, піклування про створення в сімї доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери. З його ініціативи між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стають їхні діти, що тяжким чином впливає на їх психічний стан та кожен раз спричиняє їй та їм душевні страждання.

Відповідно до ст.51 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань.

Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають в їхній сімї, він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сімї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги як передбачено вимогами ст.55 Сімейного кодексу України.

Відповідно до п.4 ст.55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї.

На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. За її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки як у неї, так і у відповідача на грунті сімейно-побутових проблем, та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя, розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. Вважає що за таких умов шлюб необхідно розірвати.

Вона, як мати їхньої дочки, усвідомлюючи свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дитину, створення для неї належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров'я, духовного та розумового розвитку, вважає за необхідне визначити місце проживання їхньої дочки.

Переконана, що їхня дочка повинна проживати разом з нею за адресою: Львівська область, м.Борислав, вул.Коваліва,36/3.

Вона любить свою дочку і спроможна забезпечити її всім необхідним. Вона постійно слідкує за станом здоров'я дочки, її розвитком, виховує та піклується про неї, у неї з дочкою психологічний контакт, прив'язаність один до одного. З огляду на досвід який є в суспільстві, проживання дитини саме з матір'ю є для дитини більш прийнятним, оскільки в матері більше емоційно-вольової мотивації можливостей та часу приділяти дитині увагу.

Проживання дитини з одним із батьків не звільняє обох батьків від права спілкування з дитиною та обов»язку виховувати дитину, піклуватися про неї та матеріально її забезпечувати.

Вона не має наміру перешкоджати відповідачу в здійсненні його прав та обов'язків щодо їхньої дитини.

Разом з тим, враховуючи ту обставину, що відповідач останні 6 місяців не надавав зароблені кошти на потреби сім'ї, в тому числі на дитину, у неї є підстави вважати що відповідач і в подальшому в добровільному порядку буде ухилятись від матеріального утримання дочки, тобто сплати аліментів. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Отже, відповідач зобов'язаний утримувати дитину.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 сг.181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 СК) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК.

Відповідно до п.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач офіційно не працевлаштований та не є суб'єктом підприємницької діяльності. Кошти заробляє шляхом надання разових послуг приватним фізичним особам. Про щомісячні розміри таких заробітків останнього часу їй не відомо. В минулому 2014р. розміри таких заробітків відповідача становили від 2000 до 3000 грн. на місяць. На сьогоднішній день працює він чи ні, їй не відомо.

Відповідно до ч.3 ст.195 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника відповідної кваліфікації або некваліфікованого працівника для даної місцевості.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав, справу просить розглянути без його участі, про що подав у суд письмову заяву.

Враховуючи, що визнання відповідачем ОСОБА_2 позову не суперечить закону та не порушує права, свободи, чи інтереси інших осіб,- позов позивача ОСОБА_1 підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.10, 60, 174 ч.4, 212, 367 ЦПК України,

ст.161, ст.180, ч.3 ст.181, ст.182, ст.184, ч.1 ст.191 СК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити -

Визначити місце проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, разом з мамою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2.

Стягувати із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, Росія на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, аліменти в сумі 600 грн. щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 28 жовтня 2015 року до досягнення дочкою повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, що становить 600 грн. допустити до негайного виконання.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави 974 грн. 40 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Львівської області через Бориславський міський суд Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: