справа № 278/1635/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2016 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Грубіяна Є.О., секретаря Максименко М.С., розглянув цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, яким просив визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,1600 га, що знаходиться за адресою: с. Іванівка Житомирського району Житомирської області, вул. Пушкіна, як за спадкоємцем за законом після смерті матері.

В судове засідання сторони не зявились, проте як від позивача так і представника відповідача надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач заяву підтримала та просила її задовольнити. Представник відповідача при вирішенні спору поклався на розсуд суду, а також просив покласти на відповідача судові витрати. За таких обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність вказаних учасників судового розгляду, адже матеріали справи містять достатньо доказів щодо правовідносин, які склались між ними.

Дослідив матеріали справи, судом були встановлені наступні факти і відповідно ним правовідносини. 8 квітня 2015 року померла мати позивача ОСОБА_2 (а.с.5, 11). Після смерті останньої залишилась спадкова маса, яка, зокрема, складається із спірного у даній справі нерухомого майна земельної ділянки площею 0,1600 га, кадастровий номер :02:001:0455, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: с. Іванівка Житомирського району Житомирської області, вул. Пушкіна і яка належала спадкодавцеві на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку (а.с.6). Згідно копії довідки, виданої відповідачем 24 червня 2016 року (а.с.10), разом із спадкодавцем ніхто не проживав та не був зареєстрований. Позивач є єдиним спадкоємцем до майна його померлої матері (а.с.14).

Постановою нотаріуса від 18 червня 2016 року (а.с.15) позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку, у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на неї. Зазначене позивач пояснює тим, що за життя його матір не встигла отримати державний акт на спірну земельну ділянку.

За таких обставин позивач вказує, що вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав, оскільки визнати право власності на належне йому спадкове майно у інший, аніж судовий спосіб, не має змоги.

Зазначені правовідносини врегульовані та відповідають наступними нормам матеріального закону.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. (ч. 1, ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).

Аналіз зясованих судом обставин справи та норм Закону, що їх регулюють, у своїй сукупності дає підстави суду для задоволення позову, адже як встановлено, спадкодавець за життя була фактичним власником спірної земельної ділянки, однак отримати правовстановлюючий документ на неї не встигла, у звязку з чим позивач, в даний час, унеможливлений у прийнятті спадщини. Також, судом встановлено, що заявник має законне право на отримання у власність вищевказаного нерухомого майна, і не може бути позбавлений цього права, оскільки набуття права власності ОСОБА_1, як спадкоємцем за законом після смерті матері, чітко передбачено нормами ЦК України.

Отже, враховуючи вищенаведене, позовна заява підлягає до задоволення, як така, що доведена заявником.

Водночас, розглядаючи питання щодо розподілу судових витрат у справі, суд, відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, вирішує його шляхом стягнення таких витрат, що складаються із судового збору розміром 551,20 гривня, з відповідача на користь позивача. Окремо суд звертає увагу відповідача на тому, що дана норма процесуального Закону є імперативною, що вимагає від суду безальтернативне та обовязкове її застосування.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10-11, 60, ч. 1 ст. 88, ч. 4 ст. 174, 209 ЦПК України, ч. 1 ст. 16, ч. 1 ст. 321, ст. 1216, ст. 1217, ч. 2 ст. 1220, ч. 1, ч. 5 ст. 1268 ЦК України, ст. ст. 212-215 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну ділянку площею 0,1600 га, кадастровий номер :02:001:0455, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: с. Іванівка Житомирського району Житомирської області, вул. Пушкіна, як за спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_2, яка померла 8 квітня 2015 року.

Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати за розгляд даної справи у розмірі 551 гривні 20 копійок.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення строку на апеляційне оскарження. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.О. Грубіян