АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2703/16 Справа № 205/6164/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Шавула В. С. Доповідач - Пищида М.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого: - Пищиди М.М.,

суддів: - Деркач Н.М., Осіяна О.М.

за участі секретаря: - Назаренко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року позивачка звернулась до суду із позовом до ОСОБА_6 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів (а.с.2).

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Сторони мають малолітню дитину - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає із позивачкою та перебуває на її утриманні.

Матеріальну допомогу на утримання дитини та своєї дружини відповідач не надає. Шлюбні відносини між сторонами на теперішній час фактично припинені. А також наголошуючи на тому, що причиною розпаду родини є різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та довіри, а збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

Позивачка просила суд розірвати шлюб із відповідачем, стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісяця, до досягнення дитиною повноліття та стягнути на свою користь з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісяця, до досягнення дитиною - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку. Стягнути із відповідача на свою користь судові витрати по справі.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2015 року Позовні вимоги ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, -задоволено.

Зареєстрований Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського управління юстиції 08 лютого 2013 року за актовим записом № 73 шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 - розірвано.

Прізвище «ОСОБА_7» змінено на «ОСОБА_7».

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання дитини ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, починаючи від 13 серпня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття чи до змін у майновому та іншому становищі сторін. Допустивши негайне виконання рішення в частині місячного платежу.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, починаючи від 13 серпня 2015 року і до досягнення дитиною трьох років чи до змін у майновому та іншому становищі сторін. Допустивши негайне виконання рішення в частині місячного платежу.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 судові витрати у сумі 243 грн. 60 коп. (двісті сорок три грн. 60 коп.) судового збору та 1 200 грн. 00 коп. (одна тисяча двісті грн. 00 коп.) витрат на оплату послуг адвоката

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь держави судові витрати у сумі 974 грн.40 коп. (дев'ятсот сімдесят чотири грн. 40 коп.)

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення витрат на оплату послуг адвоката, та ухвалити по справі нове рішення про відмову у позову в цій частині, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В інший частині рішення суду не оскаржується.

Колегія суддів , обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Згідно п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Як зазначено у п.47, 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 17.10.2014, № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року N 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року N 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року N 6-рп/2013).

Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі III Закону України від 02 червня 2011 року N 3460-VI "Про безоплатну правову допомогу", положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року N 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Колегія суддів вважає, що позивачем не надано доказів того, що йому взагалі було надано правову допомогу адвокатом або фахівцем в галузі права, оскільки в матеріалах справи відсутні документально підтверджені розрахунки таких витрат.

За таких обставин відповідно до ст. 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції від 23 листопада 2015 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову в частині стягнення витрат пов'язаних із надання правової допомоги..

Керуючись ст.ст. 209, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2015 року в частині стягнення витрат на правову допомогу - скасувати та у задоволенні цих позивних вимог - відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду вступає в силу з моменту проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: