Справа № 350/108/16-ц
Номер провадження 2/350/183/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2016 року смт.Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

у складі : головуючої судді Калиній Г.В.

з участю секретаря судового засідання Видойник І.П.

представника позивача за дорученням ОСОБА_1

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

та представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката Гутник П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про продовження строку на прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

У своїй позовній заяві представник позивача просить постановити рішення, яким продовжити ОСОБА_6 строк для прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та пояснив, що ОСОБА_6 народився у сім'ї ОСОБА_7 та ОСОБА_2 Крім нього, у батьків було ще двоє дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Позивач та його сестра ОСОБА_4 виїхали на постійне проживання у Російську Федерацію і з 1980 року ОСОБА_6 проживає у м. Камишино, Волгогорадської області, Російської Федерації.

Про смерть свого батька позивач дізнався на час смерті, однак на похорони приїхати не зміг. Приїзджав на Україну після смерті батька декілька разів.

Пізніше вкінці 2015 року від сестри ОСОБА_3, йому стало відомо, що на даний час у судовому порядку проходить поділ спадкового майна.

Для оформлення права на спадщину, він, як представник ОСОБА_6, звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте нотаріус відмовив у вчиненні вказаної нотаріальної дії, мотивуючи відмову пропуском строку прийняття спадщини та видачею свідоцтва про право власності на спадщину по закону ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Крім того, йому роз'яснено необхідність продовжити строк для прийняття спадщини у судовому порядку.

З урахуванням того, що позивач не мав можливості прийняти спадщину після смерті батька, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки на той час проживав у Російській Федерації та не міг подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини по місцю її відкриття, просить визнати причини пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини поважними та продовжити йому строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті батька.

Відповідачка ОСОБА_2 позову не визнала та пояснила, що позивач доводиться їй рідним сином. Він постійно живе в Росії, має там достаток і ніколи не виявляв про бажання приймати спадщину після смерті батька. Про смерть батька вона повідомила сина по телефону, однак він не мав можливості приїхати на похорон. Син приїхав додому у 2002 році та відвідував могилу батька, дав грошей на встановлення надгробного пам'ятника. Після того він ще двічі приїзджав додому. Про бажання отримати спадкове майно він ніколи не заявляв, на будь - яке спадкове майно не претендував. Вважає, що даний позов спровокований дочкою ОСОБА_3, яка хоче більшу частку у спадщині, хоч будь - яких підстав для цього не має. Вона змушена була звернутися до суду з позовом про поділ майна, тому що ОСОБА_3 влаштовує безпідставні сварки з ОСОБА_4, заявляє що її хтось у чомусь ущемляє, хоч фактично живе у будинку на тих же умовах, що і до розгляду справи судом. ОСОБА_4 практично зробила ремонт та живе у літній кухні. Сварки між дочками спричиняють їй тяжкі моральні страждання. Вважає, що спадщина синові не потрібна, бо він має де жити, наміру повертатися в Україну не має, а тому просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідачка ОСОБА_4 проти задоволення позову заперечила та пояснила, що позивач доводиться її старшим братом, який з 1980 року проживає у Російській Федерації. Вона також деякий час проживала в Росії у нього. Їй відомо, що після смерті батька її брат ОСОБА_6 неодноразово приїжджав додому в Україну, зокрема у 2002 та у 2010 роках. На час смерті батька вона була ще дитиною, однак із слів матері знає, що брат одразу ж був повідомлений про те, що батько помер. Позивач також знав, що з 2013 року у судовому порядку проходив поділ спадкового майна після смерті батька, тому що про це йому повідомляв суд. Однак до цього часу на спадщину не претендував. Вважає, що даний позов безпідставно спровокований сестрою ОСОБА_3. Просить у задоволенні позову відмовити, оскільки позивач пропустив строк для прийняття спадщини без поважних причин.

Відповідачка ОСОБА_3 у судовому засіданні позов визнала, вважає що її брат ОСОБА_6 пропустив строк прийняття спадщини після смерті батька з поважних причин, оскільки він ще з 1980 року проживає в Російській Федерації та не мав можливості у встановлений законом строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Не заперечує, що брат приїжджав додому в Україну після смерті батька. Крім того, зазначила, що брат передавав гроші на похорон батька. Про те, чи відвідував брат могилу батька під час свого приїзду в Україну, їй не відомо.

Вислухавши сторін та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 3).

Позивач доводиться сином померлого ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с. 4).

Позивач тривалий час проживає у Російській Федерації, зареєстрований по місцю проживання у АДРЕСА_1 19 січня 1998 року, що підтверджується копією його паспорта (а. с. 7-13).

20 липня 2000 року позивач взятий на облік в інспекції МПС Росії по м. Камишин, що підтверджується копією свідоцтва про взяття на облік фізичної особи по місцю проживання на території Російської Федерації (а. с. 5, 6).

Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю факту прийняття спадщини та видачею свідоцтва про право власності на спадщину за законом іншим спадкоємцям, що підтверджується копією листа нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 39/02-14 від 22 січня 2016 року, виданого ОСОБА_1, як представнику позивача (а. с. 16).

Отже судом встановлено, що ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, а позивач, який постійно проживає у Російській Федерації, через свого представника по довіреності, звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини тільки у січні 2016 року.

Оскільки спадкодавець помер до вступу у дію ЦК України, то щодо спірних правовідносин слід застосувати норми ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до статті 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту її відкриття, а за змістом статті 549 цього ж кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

На підставі аналізу наявних у матеріалах справи доказів та з пояснень сторін, судом встановлено, що на час смерті спадкодавця та після його смерті позивач проживав у Російській Федерації, в управління та володіння спадковим майном не вступав, та у визначений ст. 549 ЦК УРСР строк не подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Отже позивач не прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_6

Відповідно до змісту ст. 550 ЦК УРСР строк для прийняття спадщини, встановлений ст. 549 цього кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними.

З матеріалів оглянутої у судовому засіданні цивільної справи № 350/1955/13-ц, номер провадження 2/350/7/2015, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину по закону, визнання права власності на майно та реальний його розподіл та за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання недійсним свідоцтва про право власності на спадщину по закону та визнання права власності на спадкове майно, вбачається, що ОСОБА_6 був належним чином повідомлений про розгляд судом вказаної справи щодо поділу спадкового майна після смерті ОСОБА_7

Зокрема ОСОБА_6 направлено лист № 7403/14 від 20 листопада 2014 року (аркуш цивільної справи 350/1955/13-ц, номер провадження 2/350/7/2015, 210, том 1), в якому чітко вказано, що він є спадкоємцем першої черги за законом щодо спадкового майна після смерті батька ОСОБА_7 та роз'яснено право вступити у дану справу в якості позивача чи третьої особи для захисту своїх спадкових прав.

Лист був направлений ОСОБА_6 по місцю постійного проживання у м. Камишин, Волгоградської області, Російської Федерації та вручений адресату 8 грудня 2014 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (аркуш цивільної справи 350/1955/13-ц, номер провадження 2/350/7/2015, 216, том 1).

ОСОБА_6 жодним чином не відреагував на вказаний лист, тобто не виявив свого бажання вступити в розгляд зазначеної справи чи будь-яким іншим чином реалізувати свої спадкові права.

Відповідно до положень ст. ст. 10, 60, 61 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Як представник позивача, так і відповідачка ОСОБА_3, яка визнала позов, у судовому засіданні підтвердили, що позивач ОСОБА_6 знав про те, що батько помер, допоміг матеріально з проведенням похорону та встановленням надмогильного пам'ятника і після смерті батька неодноразово приїжджав додому на Україну.

Представник позивача поважною причиною пропуску строку подачі ОСОБА_6 заяви про прийняття спадщини називає факт постійного проживання останнього за межами України, що не давало йому можливості вчасно звернутися до нотаріуса за місцем відкриття спадщини та прийняти спадщину після смерті батька.

Такі обставини суд не може визнати поважною причиною пропуску строку на прийняття спадщини, оскільки встановлено, що останній знав про смерть батька і після того, як спадкодавець помер, неодноразово приїжджав додому в Україну.

Крім того, позивач, бажаючи прийняти спадщину на даний час і продовжуючи проживати в Російській Федерації, звернувся до нотаріуса не особисто, заяву про прийняття спадщини від його імені в нотаріальну контору подав його представник по довіреності ОСОБА_1

Будь-які докази на підтвердження того, що позивач, знаючи про смерть спадкодавця ОСОБА_7, не міг реалізувати своє право на прийняття спадщини після смерті батька аналогічним способом - через представника, в матеріалах справи відсутні.

Інших причин пропуску ОСОБА_6 строку для прийняття спадщини представник позивача не назвав, отже у суду відсутні підстави для визнання поважними причин пропуску строку прийняття позивачем спадщини та відповідно на продовження позивачу строку для прийняття спадщини після смерті батька, тому суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними, тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

Також позивач пропустив строк позовної давності на подачу даного позову, оскільки з часу смерті спадкодавця пройшло більше 20 років. Відповідачі заявили про застосування строку позовної давності до даних правовідносин, підстав для поновлення якого немає. Однак за безпідставністю позовних вимог суд не вважає за необхідне відмовляти у задоволенні позову за пропуском строку позовної давності.

Керуючись ст.ст. 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задовленні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про продовження строку на прийняття спадщини відмовити за його безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Рожнятівський районний суд протягом десяти днів з часу його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г.В. Калиній