Справа № 587/1862/15-ц
Провадження № 2/587/62/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2016 року Сумський районний суд Сумської області у складі:

Головуючого - судді Моісеєнко О.М.,

При секретарі Землюк А.П.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом

Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз»

До ОСОБА_1

Про стягнення заборгованості,

Встановив:

Позивач звернувся до суду з тих підстав, що 29 квітня 2011 року між ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» та ОСОБА_1 укладено договір позики, відповідно до якого позикодавець передав позичальникові 300000 грн. з кінцевим терміном повернення до 31 грудня 2021 року шляхом внесення щомісячних платежів із заробітної плати в сумі 2000 грн. до вересня 2021 року. Договором передбачено, що у випадку розірвання трудового договору, позичальник зобов'язаний достроково погасити залишок позики у строк не пізніше дня розірвання трудового договору (контракту). 18 листопада 2014 року відповідач був звільнений з роботи, його загальний трудовий стаж в нафтогазовій галузі складає 4 роки 6 місяців, що не дає можливості застосувати положення договору щодо звільнення від дострокового погашення позики при наявності такого стажу 5 і більше років. На момент звільнення позика погашена в сумі 88000 грн., після звільнення позика додатково погашена в сумі 16000 грн. Неповернутою залишилась сума в розмірі 198000 грн. Просив винести рішення про стягнення неповернутої суми позики в розмірі 198000 грн.,79170 грн. інфляційних втрат та 4133,59 грн. - 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання, всього у загальній сумі 281303,59 грн., а також сплачений судовий збір.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та подала заяву про їх зменшення у зв'язку з частковим погашенням позики за час розгляду справи. Просила стягнути з відповідача на користь позивача 174000 грн. несплаченої позики, 9591,62 грн. - 3% річних, 91452 грн. - інфляційні втрати.

Відповідач для розгляду справи по суті до суду не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце її слухання. У передуючих судових засіданнях позов не визнав повністю, оскільки вважає своє звільнення незаконним та оскаржує його у судовому порядку. Визначену договором щомісячну суму в розмірі 2000 грн. сплачує.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29 квітня 2011 року між ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» та ОСОБА_1, ОСОБА_2 (поручителя) був укладений договір позики, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав від ДК грошові кошти з цільовим використанням для придбання житла в розмірі 300000 грн. на строк 150 місяців з моменту отримання грошей. Пунктом 5 договору передбачений порядок повернення позики у вигляді щомісячних відрахувань із заробітної плати з квітня 2011 року по вересень 2021 року по 2000 грн.

Пунктом 5.2 договору передбачено, що у разі розірвання трудового договору позичальник зобов'язаний достроково погасити залишок позики у строк, не пізніше дня розірвання трудового договору. Виключенням з вимоги щодо дострокового повернення є випадки, коли після розірвання трудового договору працівник залишається працювати в НАК «Нафтогаз України», дочірній компанії, підприємстві чи товаристві, що знаходиться в її корпоративному управлінні; якщо на момент розірвання трудового договору загальний стаж працівника в НАК «Нафтогаз України», дочірній компанії, підприємстві чи товаристві, що знаходиться в її корпоративному управлінні, складає п'ять і більше років. У таких випадках за позикодавцем зберігається право внесення коштів щомісячними платежами у погодженій сумі (а.с.6-8).

Грошові кошти в сумі 300000 грн. були надані відповідачу за видатковим касовим ордером від 29 квітня 2011 року (а.с.9).

Згідно виписок з банківського рахунку, відповідачем вносились кошти на погашення позики, ця обставина не оспорюється сторонами (а.с.10-22). Станом на 18 листопада 2014 року залишок непогашеної позики складав 198000 грн. (а.с.22).

ОСОБА_1 наказом ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз Україна» від 12 травня 2010 року №192-к було прийнято на роботу з 12 травня 2010 року на посаду начальника відділу економічної безпеки управління економічної та інформаційної безпеки департаменту з питань безпеки ДК (а.с.26).

У подальшому, відповідно до Статуту ПАТ «Укртрансгаз», правонаступником ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз Україна» стало Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» (а.с.32-49).

17 листопада 2014 року наказом ПАТ «Укртарнсгаз» №502-к ОСОБА_1 було звільнено з роботи з 18 листопада 2014 року у зв'язку зі скороченням чисельності штату працівників, п.1 ст.40 КЗпП України. Згідно даного наказу, стаж роботи в газовій промисловості відповідача на час звільнення склав 4 роки 6 місяців 5 днів (а.с.27).

Станом на час звільнення відповідача і до часу звернення позивача з позовом до суду по неповернутій позиці утворилась заборгованість у вигляді 3% річних на прострочення виконання грошового зобов'язання у розмірі 4133,59 грн. (а.с.24). Інфляційні втрати позивача за несвоєчасний розрахунок відповідачем склав 79170 грн.(а.с.25).

17 березня 2015 року позивачем на адресу відповідача направлена вимога щодо повернення суми позики в сумі 206000 грн. у тридцяти денний термін з дня пред'явлення вимоги, яка 21 березня 2015 року особисто отримана відповідачем (а.с.30-31).

22 грудня 2014 року Печерським районним судом м. Києва відкрите провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Укртрансгаз» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (а.с.64). Рішенням Печерського районного суду м. Києва у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено (а.с.79-82). Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року рішення Печерського районного суду від 22 грудня 2014 року залишено без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_1 відхилена (а.с.83-87).

Відповідно до ст. 223 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. На час розгляду даної справи рішення про відмову позивачу у поновленні на роботу набрало законної сили та підлягає виконанню.

Станом на 12 липня 2016 року заборгованість по позиці склала 174000 грн., за період прострочення з 18 листопада 2014 року 3% річних склали 9591,62 грн., інфляційні втрати з грудня 2014 року - 91452 грн.

Відповідно до змісту ст.ст.626-629 ЦК України, договір є домовленістю двох або більше сторін, сторони якого є вільними в його укладанні, визначенні умов з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, строк та порядок повернення коштів встановлюється договором.

Сторони уклали договір, відповідно до якого відповідач отримав безпроцентну позику в сумі 300000 грн. з терміном повернення 150 місяців з дня отримання коштів. Договором передбачена умова дострокового повного повернення суми несплаченої позики у випадку розірвання трудового договору між сторонами, за виключенням випадків, коли він залишиться працювати на підприємствах системи НАК «Нафтогаз України», або при наявності на момент розірвання трудового договору стажу роботи на вказаних підприємствах п'ять і більше років.

Доказів на підтвердження того, що відповідач залишився працювати на вказаних підприємствах, ним не надано. На час звільнення він мав стаж роботи в газовій промисловості чотири роки шість місяців п'ять днів.

За наведених обставин строк повернення позики з періодичних платежів з дня звільнення змінився на календарну дату - дату звільнення, що погоджено сторонами. Виходячи з умов договору, у відповідача виник обов'язок дострокового повернення позики 18 листопада 2014 року.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У випадку прострочення виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню в межах заяви про зменшення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.60,88,213,215, 218,223 ЦПК України, ст.ст.625,626-629, 1046,1049 ЦК України, суд

Вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» сто сімдесят чотири тисячі грн. позики; дев'ять тисяч п'ятсот дев'яносто одну грн.62 коп. - три відсотки річних від простроченої суми; дев'яносто одну тисячу чотириста п'ятдесят дві грн. інфляційних втрат; а всього стягнути двісті сімдесят п'ять тисяч сорок три грн. 62 коп. заборгованості та дві тисячі вісімсот тринадцять грн. 03 коп. сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.М. Моісеєнко