У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Григоренка М.П.,

суддів : Ковальчук Н.М., Рожина Ю.М.,

секретар судового засідання Шептицька С.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Радивилівського районного суду від 02 листопада 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, відділу державної виконавчої служби Радивилівського районного управління юстиції за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції про визнання довіреності удаваним правочином, який вчинений з метою приховання іншого правочину - договору купівлі-продажу транспортного засобу, визнання права власності на автомобіль та звільнення автомобіля з-під арешту,

В С Т А Н О В И Л А :

01 липня 2015 року ОСОБА_1 звернувся в Радивилівський районний суд з позовною заявою, з наступними уточненнями, в якій вказував, що 17.01.2013 року домовився з відповідачем ОСОБА_2 про придбання у нього автомобіля марки FIAT DOBLO, 2006 року випуску, VIN-НОМЕР_2, номер шасі (кузов, рами) № НОМЕР_2, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1. В зв'язку з тим, що відповідач не міг провести процедуру зняття вказаного автомобіля з реєстраційного обліку та йому терміново були потрібні кошти для власних потреб, тому між ними було досягнуто згоди про оформлення купівлі-продажу автомобіля наступним чином: 17.01.2013 року позивач передав ОСОБА_2 кошти в розмірі 40000 грн. за автомобіль, на підтвердження чого отримав від ОСОБА_2 розписку про отримання коштів за проданий автомобіль і відсутність будь-яких майнових претензій, видав нотаріально посвідчену довіреність на управління та розпорядження автомобілем, передав автомобіль і ключі та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. На підставі нотаріально посвідченої довіреності йому було надано повноваження знімати транспортний засіб з обліку та здавати державні номерні знаки, ставити транспортний засіб на облік в органах ДАІ та

_____________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/51/2016 Головуючий у 1 інстанції : Прачук Л.І.

Доповідач : Григоренко М.П.

оформляти на своє ім'я свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, отримувати транзитні номери та інші дії, пов'язані із даним дорученням. Він переконався, що автомобіль не перебуває під арештом. Після придбання даного транспортного засобу він вільно та безперешкодно володів ним, в подальшому передав автомобіль своєму брату ОСОБА_3 в користування, який страхував впродовж 2013-2015 років цивільно-правову відповідальність на автомобіль.

12.03.2015 року співробітники ДАІ вилучили і заарештували даний транспортний засіб за борги відповідача ОСОБА_2 З того часу він не може користуватися належним йому майном, чим порушуються його права

Із цих підстав просив визнати правочин укладений 17.01.2013 року між ним та ОСОБА_2 у вигляді довіреності удаваним правочином і визнати дійсним договір купівлі-продажу автомобіля укладений між ними 17.01.2013 року, також визнати за позивачем право власності на автомобіль і захистити його майнові права, звільнивши автомобіль з-під арешту.

Рішенням Радивилівського районного суду від 02 листопада 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В поданій на рішення суду апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликається на його незаконність, через порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи.

Вказує, що між ним та відповідачем ОСОБА_2 було досягнуто всіх істотних умов договору купівлі-продажу транспортного засобу, про що свідчить розписка ОСОБА_2 про продаж ОСОБА_1 транспортного засобу за ціною 40000 грн. Факт продажу йому автомобіля теж був підтверджений ОСОБА_2 в судовому засіданні. Також до матеріалів справи були додані страхові поліси на автомобіль, що свідчить про те, що автомобіль фактично перебував у його володінні.

Судом не було надано належної оцінки довіреності, яка як і розписка, була видана ОСОБА_2 виключно з метою приховати інший правочин, а саме договір купівлі-продажу транспортного засобу, який насправді між ними був вчинений.

Суд також не взяв до уваги той факт, що на момент покупки автомобіля у ОСОБА_2, даний автомобіль не перебував під арештом, а тому виключає можливість укладення даної угоди між ним та ОСОБА_2 з метою уникнення відповідальності за кредитними та іншими борговими зобов'язаннями.

В дійсності між ним та ОСОБА_2 був укладений не усний, односторонній правочин у вигляді довіреності, а договір купівлі-продажу на підставі якого ОСОБА_2 передав у власність транспортний засіб, а ОСОБА_1 прийняв транспортний засіб у власність, сплативши на нього погоджену з ОСОБА_2 грошову суму коштів.

Просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що ці позовні вимоги є безпідставними.

Даний висновок суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, наявним у справі доказам та ґрунтується на законі, оскільки укладення договору купівлі - продажу транспортного засобу в усній формі не відповідає положенням ч. ч. 4 і 5 ст. 203, ч. 1 ст. 206, п. 3 ч. 1ст.210 ЦК України, в зв'язку із чим цей договір є недійсним та не породжує ніяких правових наслідків, крім тих, які пов'язані із його недійсністю.

Відповідно до ст. 244 ЦК України на підставі довіреності здійснюється представництво. Довіреність є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Згідно зі ст. ст. 238, 244 ЦК України довіреність не є правовим оформленням переходу права власності.

Видачу генеральної довіреності без укладення договору купівлі-продажу не можна вважати договором, що укладений відповідно до закону та допускає перехід права власності на автомобіль.

Крім того, підстави набуття права власності на майно чітко визначені цивільним законодавством.

Набуття права власності на майно чітко визначені цивільним законодавством (Глава 24 ЦК України).

При цьому обов'язковими для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх, є Правила державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 (п. 2 вказаних Правил).

Пунктами 7, 8 цих Правил визначено, що власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи або їх представники (далі - власники) зобов'язані зареєструвати їх протягом 10 діб після придбання або митного оформлення, чи тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Реєстрація транспортних засобів здійснюється в тому числі на підставі заяви власника, поданої особисто, та документів, що посвідчують його особу, правомірність придбання транспортного засобу.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 02 листопада 2015 року підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 02 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають право оскаржити ухвалу апеляційного суду та рішення суду першої інстанції до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвали апеляційної інстанції.

Головуючий М.П. Григоренко

Судді : Н.М. Ковальчук

Ю.М. Рожин