РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2016 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Шалагінової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Герченової А.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлої 21 квітня 2015 р., на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, мотивуючи свої вимоги наступним.

21 квітня 2015 року померла мати позивача ОСОБА_3, після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_2, яка належала їй на праві спільної часткової власності. Співвласниками інших 2/3 частин квартири є ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які є сторонами справи. ОСОБА_3 залишила заповіт на імя позивача на належну їй частину квартири. Проте, оригінал правовстановлюючого документа було втрачено, у звязку із чим позивач отримала його дублікат. Вона з відповідачем зареєстрували своє право власності належним чином. Однак, частка квартири, що належала померлій, залишилась незареєстрованою. 12 червня 2015 р. позивач звернулась до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак, постановою нотаріуса від 2 листопада 2015 р. у вчиненні вказаної нотаріальної дії було відмовлено з підстав відсутності реєстрації права власності спадкодавця на належну їй 1/3 частину квартири в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Посилаючись на ст.ст. 392, 1223, 1241, 1271, 1296, 1297 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), просила задовольнити позовні вимоги.

Від представника позивача та відповідача надійшли заява про розгляд справи за їх відсутності без проведення технічної фіксації судового засідання технічними засобами. В заяві позивач вказала, що не заперечує проти постановлення рішення у справі. В заві відповідач зазначив, що позов визнає у повному обсязі. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

21 квітня 2015 року померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 23 квітня 2015 року, виданим Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 3061 від 23 квітня 2015 року (арк. справи 11).

Після смерті ОСОБА_3 залишилися спадщина у вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_2, яка належала останній на праві власності, що підтверджується копією дубліката свідоцтва № 2641 про право власності на житло від 29 листопада 1994 р. (арк. справи 13). Відповідно до вказаного свідоцтва, співвласниками квартири є позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2.

За життя ОСОБА_3 залишила заповіт від 3 квітня 2008 р., яким заповіла ОСОБА_1 належну їй 1/3 частину квартири АДРЕСА_2. Заповіт було посвідчено державним нотаріусом Третьої Запорізької державної нотаріальної контори.Копія заповіту наявна в матеріалах справи (арк. справи 9). Заповіт зберігається в Третій Запорізькій державній нотаріальній конторі, підтвердженням чого є Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 3 квітня 2008 року (арк. справи 10).

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 є позивач ОСОБА_1, донька померлої, та відповідач ОСОБА_2, чоловік померлої.

Згідно з вимогами ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

На підставі ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з часу відкриття спадщини подав заяву про прийняття спадщини нотаріусу.

12 червня 2015 року ОСОБА_1 з метою оформлення своїх спадкових прав звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4, що підтверджується матеріалами спадкової справи.

Відповідач ОСОБА_2 від прийняття обовязкової частки у спадщині відмовився, підтвердженням чого є його заява від 12 червня 2015 р., наявна в матеріалах спадкової справи.

2 листопада 2015 р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з підстав відсутності державної реєстрації права власності за ОСОБА_3 на 1/3 частину вказаної квартири у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Зазначені обставини також підтверджуються Інформаційною довідкою з вказаного Державного реєстру, яка наявна в матеріалах спадкової справи.

Отже, позивач позбавлена можливості оформити право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/3 частину зазначеної вище квартири.

Відповідно до розяснень, які містяться у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

При цьому, як визначено у ст. 392 Цивільного кодексу України, особа має право звернутися у суд з позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами; 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права.

В даному випадку ОСОБА_1 є такою, що прийняла спадщину на підставі статті 1268 ЦК України. Однак, за відсутності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину (відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно за спадкодавцем), позивач позбавлена можливості оформити свої спадкові права. Отже, в даному випадку відсутній інший, крім судового, порядок для відновлення порушеного права позивача.

За змістом частин першої та четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачами позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідач по справі позов визнав, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб

З огляду на викладене, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1, внаслідок чого за нею слід визнати право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2, задовольнивши позовні вимоги.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 174, 209, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті її матері ОСОБА_3, яка померла 21 квітня 2015 року, на 1/3 частину квартири АДРЕСА_3.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.В. Шалагінова