АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1196/16 Справа № 180/2183/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Нанічкіна Н. М. Доповідач - Городнича В.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» до ОСОБА_2 про стягнення шкоди в порядку регресу, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року ПАТ «Українська залізниця»звернулося до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 12 жовтня 2010 року на залізничому переїзді 115 км + 566 м перегону Нікополь-Марганець Криворізької дирекції залізничних перевезень Придніпровської залізниці сталася ДТП. Після чого, вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2013 року, який набрав чинності, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.271 КК України, оскільки ОСОБА_2 допустив до керування транспортним засобом водія ОСОБА_3, не провівши йому стажування, навчання, інструктажів, що і стало причинно-наслідковим зв'язком у настанні ДТП та призвело до загибелі 45 людей. Марганецьким міським судом Дніпропетровської області були розглянуті цивільні справи за позовами ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_5 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ДП «Придніпровська залізниця», ОСОБА_2 та АТ «СГ «ТАС» про стягнення моральної та матеріальної шкоди. На виконання вказаних рішень ПАТ «Українська залізниця»самостійно виконано солідарний обов'язок перед позивачами та сплачено грошові кошти у розмірі 492350,00 грн.

Враховуючи вищезазначене, позивач ПАТ «Українська залізниця»просило суд стягнути вказану суму з ОСОБА_2, як володільця джерела підвищеної небезпеки, дія якого стала причиною ДТП.

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2015 року позовні вимоги було задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Українська залізниця»в порядку регресу 246 175,00 грн. та судовий збір в розмірі 1827,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду, ПАТ «Українська залізниця»подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду в частині відмовлених позовних вимог та постановити нове рішення, яким задовольнити позов повністю, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до Акту розслідування причин та обставин ДТП, що сталася 12 жовтня 2010 року на залізничному переїзді 115 км + 566 м перегону Нікополь-Марганець Криворізької дирекції залізничних перевезень Придніпровської залізниці від 12 жовтня 2010 року - 4 листопада 2010 року, автобус БАЗ-А079.04 «Еталон», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3, незважаючи на заборонні сигнали автоматичної світлофорної та звукової сигналізації та оповіщувальні звукові сигнали електровоза ВЛ-8 №1583, виїхав на залізничний переїзд 115 км + 566 м перегону Нікополь-Марганець Придніпровської залізниці. У цей же час до переїзду наближався електровоз ВЛ-8 №1583, що прямував без вагонів поїздом №4502. Помітивши, що почав рух автобус в сторону переїзду, машиніст застосував екстрене гальмування, але уникнути зіткнення з автобусом не вдалося, внаслідок чого 45 осіб, серед яких водій автобуса, загинули, а ще 8 пасажирів автобуса отримали тілесні ушкодження.

Вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 02.09.2013 року, який набрав чинності, ОСОБА_2 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч.2ст.271 КК України та було встановлено, що ОСОБА_2, в порушення вимог нормативно-правових актів про охорону праці громадянином-суб'єктом підприємницької діяльності, допустив до керування транспортним засобом водія ОСОБА_3, не провівши йому стажування, навчання, інструктажів, що стало причинно-наслідковим зв'язком у настанні дорожньо-транспортної події й призвело до загибелі 45 людей, а також до інших тяжких наслідків - заподіяло 8 пасажирам тілесних ушкоджень.

З огляду на обставини трагедії, Марганецьким міським судом були розглянуті цивільні справи за позовами ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_5 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ДП «Придніпровська залізниця», ОСОБА_2 та АТ «СГ «ТАС» про стягнення моральної та матеріальної шкоди. За результатами розгляду вказаних справ завдану шкоду було стягнуто з відповідачів в солідарному порядку.

На виконання вказаних рішень, з огляду на стягнення шкоди в солідарному порядку, ДП «Придніпровська залізниця» було самостійно виконано солідарний обов'язок перед позивачами та сплачено грошові кошти у розмірі 492 350,00 грн.

За виконавчим листом № 2/180/52/15, виданим Марганецьким міським судом 08 червня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_7, ПАТ «Українська залізниця»сплачено стягувачу 97 450,00 грн.

За виконавчим листом № 2/180/397/2015, виданим Марганецьким міським судом 26 червня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5, ПАТ «Українська залізниця»сплачено стягувачу 97 450,00 грн.

За виконавчим листом № 2/180/383/2015, виданим Марганецьким міським судом 15 червня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5, ПАТ «Українська залізниця»сплачено стягувачу 100 000,00 грн.

За виконавчим листом № 2/180/415/2015, виданим Марганецьким міським судом 19 травня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4, ПАТ «Українська залізниця»сплачено стягувачу 97 450,00 грн.

За виконавчим листом № 2/180/43/2015, виданим Марганецьким міським судом 07 липня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_8, ПАТ «Українська залізниця»сплачено стягувачу 100 000,00 грн.

Суд дійшов висновку, що ПАТ «Українська залізниця»має право зворотної вимоги (регресу) до відповідача, як винної особи, оскільки вина відповідача ОСОБА_2 встановлена вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2013 року.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції керувався тим, що відповідно до усіх наданих доказів та встановлених обставин, ОСОБА_2 є не єдиною особою, чиї дії сприяли настанню ДТП, що сталася на залізничому переїзді 115 км + 566 м перегону Нікополь-Марганець Криворізької дирекції залізничних перевезень Придніпровської залізниці, відповідно з нього не може бути стягнуто 100 відсотків відшкодованої позивачем шкоди. Згідно постанови Марганецького міського суду від 05.10.2011 року по кримінальній справі №1-296/11 вина працівника Придніпровської залізниці ОСОБА_9 у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 276 КК України, встановлена. Тобто дії ОСОБА_9 були кваліфіковані як порушення працівником залізничного транспорту правил безпеки транспорту, що створило небезпеку для життя людей або настання інших наслідків.

Оскільки, ступінь вини володільців джерел підвищеної небезпеки, які спільно завдали шкоди, не визначено, тому відповідальність у частці відповідно до вини визначити неможливо, суд першої інстанції дійшов висновку за можливе стягнути кошти в порядку регресу на користь позивача в розмірі ? частини відшкодування моральної шкоди .

З'ясувавши в достатньо повному обсязі права та обов'язки сторін, обставини по справі, перевіривши доводи сторін та давши їм правову оцінку, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги стосовно того, що вина залізниці у скоєнні даного ДТП відсутня і відповідно з ОСОБА_2 в порядку регресу підлягає стягненню 100% сума у розмірі 492 350,00 грн., з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи причино ДТП є порушення водієм автобусу БАЗ-А079.04 ОСОБА_3 пунктів 20.2 та 20.5 Правил дорожнього руху в частині проїзду залізничного переїзду на включений заборонений сигнал світлофора та звуковий сигнал. Вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 02.09.2013 року, який набрав чинності, ОСОБА_2 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч.2ст.271 КК України. Окрім цього відповідно постанови Марганецького міського суду від 05.10.2011 року по кримінальній справі №1-296/11 вина працівника Придніпровської залізниці ОСОБА_9 у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 276 КК України, встановлена. За результатами розгляду цивільних справ за позовами осіб, постраждалих внаслідок вказаного вище ДТП, до ОСОБА_2 та Придніпровської залізниці завдану шкоду було стягнуто з відповідачів в солідарному порядку.

Згідно роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Постанові Пленуму «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року, відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язком для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку та до ч.2 ст. 1188 ЦК України, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Згідно з ч.1 ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Також, слід зазначити, що в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року п.3 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов'язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими. У такому ж порядку відповідають володільці джерел підвищеної небезпеки за шкоду, заподіяну внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам.

А тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача ОСОБА_2 коштів у порядку регресу на користь ПАТ «Українська залізниця» в розмірі 1/2 частини відшкодованої моральної шкоди, а саме суми 246175,00 грн., що складає 1/2 від самостійно виконаного апелянтом солідарного обов'язку перед позивачами у сумі 492350,00 грн.

Інші доводи апелянта не є підставами для скасування законного рішення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону, з дотриманням норм процесуального права. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Порушень процесуального закону, які могли б привести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» - відхилити.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2015 року- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова