МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________ Справа №521/8376/15-ц
Провадження по справі №2/521/456/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2016 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді - Жуган Л.В.

при секретарі - Іськовій В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом Першого заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №2, який діє в інтересах держави, в особі Одеської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Реєстраційна служба Одеського міського управління юстиції, Управління Держгеокадастру у м. Одесі Одеської області про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та державного акту на право власності на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник прокурора Малиновського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради 25.05.2015 року звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, за участю третіх осіб: Реєстраційна служба Одеського міського управління юстиції, Управління Держгеокадастру у м. Одесі Одеської області про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1; визнання недійсним державного акту на право власності: серії НОМЕР_2 на земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер НОМЕР_1, за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрованого в Поземельній книзі 08.12.2010 року за реєстровим №40001; визначити порядок виконання судового рішення, вказавши, що воно є підставою для скасування Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції реєстрації права власності ОСОБА_3 на: земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер НОМЕР_1, за адресою: АДРЕСА_1 та для внесення змін Управлінням Держгеокадастру у м. Одесі Одеської області відповідних змін у Поземельну книгу.

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що прокуратурою Малиновського району м. Одеси встановлено, що розпорядженням Овідіопольської районної державної адміністрації від 30.08.2002 року №584 громадянам, згідно списку передано у приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва 75,80 га ріллі на території Авангардівської селищної ради. На підставі цього розпорядження ОСОБА_5 отримано державний акт на право приватної власності від 20.11.2003 року на земельну ділянку площею 3,89 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території АДРЕСА_1.

На підставі підробленої постанови Приморського районного суду м. Одеси від 26.10.2007 року у справі №2-а-2217/07 ОСОБА_5 відділом земельних ресурсів у Овідіопольському районі видано держакт серії НОМЕР_4 від 07.11.2007 року на цю ж земельну ділянку, але з іншим цільовим призначенням - для ведення садівництва. Надалі, за текстом також підробленого рішення Київського районного суду м. Одеси від 29.11.2007 року у справі №2-7128/07 право власності на вищевказану земельну ділянку площею 3,89 га для ведення садівництва визнано за ОСОБА_2, яка нібито звернулась з позовом до ОСОБА_5 про повернення 800 тис. доларів США, які вона позичила останній. Факт підробки рішення підтверджується листом Київського районного суду м. Одеси від 20.02.2013 №С-01 та копією справжнього рішення у справі №2-7128/07.

На підставі цього підробленого рішення ОСОБА_2 отримано Державний акт серії НОМЕР_5 від 13.12.2007 року на право власності на земельну ділянку площею 3,89 га для ведення садівництва.

Після цього вказану земельну ділянку за заявою ОСОБА_2 розподілено на 37 окремих ділянок для ведення садівництва. Управлінням земельних ресурсів у м. Одесі 21-22 лютого 2008 року видано ОСОБА_2 37 державних актів на право власності на 37 окремих земельних ділянок для ведення індивідуального садівництва.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 07.07.2008 року у справі №2а-582/08 за ОСОБА_2 визнано право власності на усі 37 вищевказаних земельних ділянок, з іншим цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських споруд. На підставі вказаної постанови управлінням Держкомзему у м. Одесі ОСОБА_2 у вересні 2008 року видано 37 державних актів на право власності на земельні ділянки з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Постанову Приморського райсуду м. Одеси оскаржено прокуратурою Приморського району м. Одеси в апеляційному порядку. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 22.07.2010 року у справі №2а-582/08/1522 апеляційну скаргу задоволено частково, постанову суду першої інстанції змінено, провадження в частині позовних вимог про визнання права власності на земельні ділянки закрито, в іншій частині постанову залишено без змін.

За результатами розгляду касаційної скарги Одеської міської ради постановою Вищого адміністративного суд України від 23.11.2011 року постанову суду першої інстанції скасовано, постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 22.07.2010 року у частині визнання неправомірними дії Одеської міської ради в особі Одеського міського управління земельних ресурсів щодо відмови ОСОБА_2 у зміні цільового призначення належних їй на праві приватної власності земельних ділянок скасовано та прийнято у цій частині нову постанову про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2

Позивач вказує, що судові рішення, які стали підставою відчуження земельних ділянок та видачі ОСОБА_2 державних актів на право власності на землю, взагалі не існують або є скасованими. Однак ОСОБА_2 здійснено відчуження однієї із вказаних 37 земельних ділянок на користь ОСОБА_3 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 30.11.2010 року - на земельну ділянки площею по 0,1 га - кадастровий номер НОМЕР_1 (договір зареєстровано в Державному реєстрі правочинів за №1725).

На підставі вищевказаного договору купівлі-продажу управлінням Держкомземагентства у м. Одесі право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за ОСОБА_3 та видано державний акт на право власності на земельну ділянку: Серії НОМЕР_2 від 15.09.2008 року.

Тобто вищезазначений договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки укладено з порушенням вимог законодавства, ОСОБА_2 не була належним власником земельної ділянки і не мала права її відчужувати.

Тому договір купівлі-продажу земельної ділянки від 0.11.2010 року та державний акт на право власності на земельну ділянку підлягають визнанню недійсними, а реєстрація права власності ОСОБА_3 - скасуванню.

Право власності на спірну земельну ділянки площею по 0,1 га ОСОБА_2 та ОСОБА_3 набуто неправомірно.

Згідно інформації, наданої Управлінням Держземагентства у м. Одесі Одеської області, нормативна вартість 1 кв.м. спірних земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1, станом на 01.01.2015 року становить 157,50 грн.

Таким чином, нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки загальною площею 0,1 га становить 157500 грн.

Також прокуратура Малиновського району м. Одеси у позові вказує, що згідно ст. 261 ЦК України, п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» перебіг позовної давності обчислюється з моменту, коли особа дізналася або могла довідатися про порушення свого права. Органи прокуратури про факт підроблення постанови Приморського районного суду м. Одеси від 26.10.2007 року, рішення Київського районного суду м. Одеси від 29.11.2007 року, відчуження ОСОБА_2 земельної ділянки на користь ОСОБА_3 довідалися після реєстрації 18.12.2012 року СВ Київським РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області в ЄРДР за цими фактами кримінального провадження №0000032 за ознаками складу злочинів, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України. Таким чином, строк звернення до суду прокуратурою району не порушено.

Органом уповноваженим здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах є Одеська міська рада, до території якої з Овідіопольського району Одеської області увійшли спірні земельні ділянки. Постановою Верховної ради України від 07.02.2002 року №3064-ІІІ «Про зміну меж міста Одеси Одеської області» у межі міста Одеси включено 329 га земель Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області і затверджено межі міста.

Набуття ОСОБА_2, а надалі ОСОБА_3 земельних ділянок сільськогосподарського призначення для містобудівних потреб здійснювалося без врахування позиції Одеської міської ради та інтересів територіальної громади міста, за відсутності передбаченої законом містобудівної документації, з використанням підроблених судових рішень.

З урахуванням викладеного прокуратура Малиновського району м. Одеси звертається до суду в інтересах саме Одеської міської ради.

Представник Одеської місцевої Прокуратури №2, яка є правонаступником прокуратури Малиновського району м. Одеси, за довіреністю - Зінюта М.С. в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі.

Представник Одеської міської ради в судове засідання не з'явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Представник відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, за нотаріально посвідченими довіреностями ОСОБА_7, позовні вимоги не визнав у повному обсязі просив відмовити у їх задоволенні згідно поданих письмових заперечень, в яких зазначив, що у позовній заяві прокуратура вказує, що рішення судів на підставі яких здійснена реєстрація права власності є підробленими, проте жодних доказів на підтвердження цього факту не надано. Прокуратурі Київського району м. Одеси стало відомо про спірне рішення Київського районного суду м. Одеси 04.02.2009 року, після чого 16.02.2009 року на вказане рішення була подана апеляційна скарга, яка Ухвалою апеляційного суду Одеської області від від 05.05.2010 року була відхилена та рішення Київського районного суду м. Одеси від 29.11.2007 року - залишено без змін. ОСОБА_2 в момент вчинення правочинів була добросовісним продавцем, а ОСОБА_3 добросовісним набувачем, тому відсутні підстави про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та державного акту на право власності на земельну ділянку. Також представник відповідачів просив застосувати строк позовної давності до заявленого позову, згідно поданої заяви, вказуючи, що це також є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі.

Представники третіх осіб - Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції та Управління Держгеокадастру у м. Одесі Одеської області, в судове засідання не з'явились, про дату час та місце розгляду справи треті особи повідомлялись належним чином, причину неявки суду не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників судового процесу, надавши оцінку поданим доказам, суд вважає, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що Розпорядженням Овідіопольської районної державної адміністрації №584 від 30.08.2002 року «Про передачу громадянам у приватну власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення» передано в приватну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 75,80 га (рілля 75,80 га) для ведення сільськогосподарського виробництва за рахунок земель, що передавались в колективну власність ЗСАТ «Авангард» на території Авангардівської селищної ради громадян, згідно списку (додається).

На підставі вищевказаного розпорядження голови Овідіопольської районної державної адміністрації №584 від 30.08.2002 року ОСОБА_5 20.11.2003 року було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 3,89 га на території АДРЕСА_1 - для ведення товарного сільського виробництва, з присвоєнням земельній ділянці відповідного кадастрового номеру.

Згідно ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить:

а) розпорядження землями територіальних громад;

б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу;

в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Тобто судом встановлено, що спірна земельна ділянка площею 3,89 га, що була розташована на території АДРЕСА_1, була в законному порядку передана у власність громадянки ОСОБА_5, таке право власності ніким не оспорюється.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно до вимог ч.2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З підстав цього, суд вважає, посилання у позовній заяві Першого заступника прокурора Малиновського району м. Одеси, правонаступником якого на час розгляду справи є Перший заступник керівника Одеської місцевої прокуратури №2, який діє в інтересах держави, в особі Одеської міської ради, що після зміни меж міста Одеси встановлено порушення прав Одеської міської ради, щодо використання, зміни цільового призначення спірної ділянки - безпідставними, так як вказана земельна ділянка у встановленому законом порядку була передана у власність фізичної особи ОСОБА_5, тому право розпорядження та погодження такого розпорядження спірною земельною ділянкою з Одеською міською радою не передбачено законом.

Згідно ст. 317 ч.ч.1,2 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. В той же час, відповідно до ст. 319 ч.ч.1,2 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а також має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

07.11.2007 року ОСОБА_5 було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 3,89 га на території АДРЕСА_1 - для ведення садівництва, із зазначенням підстави видачі: постанова Приморського районного суду м. Одеси від 26.10.2007 року, справа №2а-2217/07р., з присвоєнням земельній ділянці кадастрового номеру НОМЕР_6.

Суд враховує, що належних доказів щодо підтвердження факту підроблення вищевказаної постанови Приморського районного суду м. Одеси суду, в процесі розгляду справи суду не надано.

Листом Управління Держгеокадастру у м. Одесі Одеської області №9-1505-015-1091/2-16 від 17.02.2016 року на адресу суду надійшли документи, що були підставою реєстрації Державних актів на право власності на дві спірну земельні ділянки пл. 0,1000 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, для ведення індивідуального садівництва: серія НОМЕР_7, реєстр. №54 та серія НОМЕР_9, реєстр. №57 - на ім'я ОСОБА_2 Підставою такої реєстрації вказано рішення Київського районного суду м. Одеси від 29.11.2007 року по справі №2-7128/07 та заява, посвідчена приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу Іллічовою Н.А. від 20.12.2007 року, реєстраційний номер №21944 (копії додані).

З доданих копій вбачається, що Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 29.11.2007 року (Справа №2-7069/07р.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, Одеської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», Відділу земельних ресурсів у Овідіопольському районі Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку, та зобов'язання вчинити певні дії - позов задоволено, визнано за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку з цільовим призначенням - для ведення садівництва, площею 3,89 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_6.

З матеріалів справи вбачається, що на вказане рішення Заступником прокурора Київського району м. Одеси в інтересах держави в особі Відділу земельних ресурсів у Овідіопольському районі Одеської області подано апеляційну скаргу, яка Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 05.05.2010 року була відхилена та рішення Київського районного суду м. Одеси від 29.11.2007 року - залишено без змін.

Тобто з 2010 року органам прокуратури було відомо про перехід права власності на земельну ділянку з цільовим призначенням - для ведення садівництва, площею 3,89 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_6 до ОСОБА_2, таке право власності було оспорено органами прокурати в особі Заступника прокурора Київського району м. Одеси в інтересах держави та право власності ОСОБА_2 залишено без змін і не було скасовано.

За нотаріально посвідченою заявою ОСОБА_2 від 20.12.2007 року, вона просила видати окремі державні акти на право власності на належну їй земельну ділянку, загальною площею 3,89 га, що знаходиться на території АДРЕСА_1, та належить на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку Серії НОМЕР_5, виданого відділом земельних ресурсів у Овідіопольському районі Одеської області 13.12.2007 року, у такому порядку та розмірах, які визначені на схемі розподілу земельної ділянки. Схема розподілу земельної ділянки є невід'ємною частиною цієї заяви.

22.02.2008 року Управлінням земельних ресурсів у м. Одеса, на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 29.11.2007 року, справа №2-7128/07 та заяви, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. від 20.12.2007 року, реєстр. №21944, було видано Державний акт, серії НОМЕР_7, на право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1000 га, що розташована АДРЕСА_1, та Державний акт, серії НОМЕР_9, на право власності ОСОБА_2 на дві окремі земельні ділянки кожна площею 0,1000 га, що розташовані, за адресою: АДРЕСА_1 з цільовим призначенням - для ведення індивідуального садівництва, акти зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №54 та за №57 - відповідно.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 07.07.2008 року за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Одеської міської ради, в особі Одеського міського управління земельних ресурсів, Одеської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» про визнання права власності та зобов'язання вчинити певні дії, позовні вимоги ОСОБА_2 - задоволені. Визнано дії Одеської міської ради, в особі Одеського міського управління земельних ресурсів, щодо відмови ОСОБА_2 в зміні цільового призначення належних їй на праві приватної власності земельних ділянок - неправомірними та визнано за ОСОБА_2 право власності на наступні земельні ділянки, з визначенням цільового використання - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд та встановлено порядок виконання постанови.

Прокурор Приморського району м. Одеси подав апеляційну скаргу на вищевказану Постанову від 07.07.2008 року, яка Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 22.07.2010 року була частково задоволена. Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 07.07.2008 року - змінено, провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_2 до Одеської міської ради, в особі Одеського міського управління земельних ресурсів, Одеської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» про визнання права власності на земельні ділянки - закрито. В іншій частині зазначену постанову залишено без змін.

Одеська міська рада подала касаційну скаргу на Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 07.07.2008 року і Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 22.07.2010 року. Вказана касаційна скарга Одеської міської ради Постановою Вищого адміністративного суду України від 23.11.2011 року задоволена частково.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 07.07.2008 року - скасовано.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 22.07.2010 року у частині визнання неправомірними дій Одеської міської ради в особі Одеського міського управління земельних ресурсів щодо відмови ОСОБА_2 у зміні цільового призначення належних їй на праві приватної власності земельних ділянок - скасовано.

Прийнято у цій частині нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Одеської міської ради в особі Одеського міського управління земельних ресурсів, Одеської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії. В іншій частині постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.07.2010 року залишено без змін.

На підставі постанови Приморського районного суду м. Одеси від 07.07.2008 року, справа №2а-582/08 ОСОБА_2 було видано державний акт серії НОМЕР_2, на право власності на земельну ділянку, площею 0,1000 га, що розташована АДРЕСА_1, із зазначенням цільового призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №71, 15.09.2008 року. Земельній ділянці присвоєно кадастровий номер: НОМЕР_1.

30.11.2010 року був укладений Договір купівлі-продажу між ОСОБА_9, що діяв від імені ОСОБА_2, на підставі довіреності, посвідченої 25.03.2010 року, ОСОБА_10, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу по реєстру за №172, з однієї сторони та ОСОБА_3, з іншої, за умовами яких ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_3 купила:

- земельну ділянку площею 0,1000 га, в тому числі по угіддях: ріллі - 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Земельна ділянка, яка відчужується, належить продавцю на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданого Управлінням Держкомзему у м. Одесі 15.09.2008 року, на підставі постанови Приморського районного суду м. Одеси від 07.07.2008 року, справа №2а-582/08, та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №71. Цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер НОМЕР_1.

З аналізу вищевказаних судових постанов вбачається, що Одеській міській раді з листопада 2011 року було відомо, що власником спірної земельної ділянки, яка увійшла до меж м. Одеси залишається ОСОБА_2, після оскарження судових постанов: Приморського районного суду від 07.07.2008 року, Одеського апеляційного адміністративного суду від 22.07.2008 року та отримання Постанови Вищого адміністративного суду України від 23.11.2011 року.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Однак ні органами прокуратури, ні Одеською міською радою, як державним органом більше ніяким чином не оспорювалося право власності ОСОБА_2 на вищевказану спірну земельну ділянку, реєстрацію її права власності, та виданий 15.09.2008 року Державний акт на право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 також в той час не було скасовано, тобто за ОСОБА_2 залишилась зареєстровані на праві власності спірні земельні ділянки до їх відчуження на користь ОСОБА_3 у листопаді 2010 року.

Та тільки 25.05.2015 року звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси Перший заступник прокурора Малиновського району м. Одеси, правонаступником якого на час розгляду справи є - Перший заступник керівника Одеської місцевої прокуратури №2, в інтересах Одеської міської ради із даним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, за участю третіх осіб: Реєстраційна служба Одеського міського управління юстиції, Управління Держгеокадастру у м. Одесі Одеської області про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30.11.2010 року та державного акту на право власності на земельну ділянку від 08.12.2010 року.

З дослідженого вбачається, що Одеській міській раді та органам прокуратури ще до листопада 2011 року включно, було відомо вище зазначені факти, а також обставини щодо реєстрації права власності на спірну земельну ділянку.

Досліджуючи вимоги щодо визнання недійсним Договору купівлі-продажу від 30.11.2010 року, укладеного між ОСОБА_9, що діяв на підставі довіреності від імені ОСОБА_2, з однієї сторони та ОСОБА_3, з іншої, за умовами якого ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_3 купила окрему земельну ділянку площею 0,1000 га, в тому числі по угіддях: 0,1000 га - рілля, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, та державного акту на право власності ОСОБА_3 на спірну земельну ділянку, суд вважає, що такі вимоги не підлягають задоволенню по суті, так як укладання вищевказаного договору купівлі-продажу та видача після цього ОСОБА_3 державного акту на право власності на земельну ділянку, здійснено у відповідності до чинного законодавства, та при цьому, суд вважає, що такі дії ніяким чином не порушують права Одеської міської ради.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є право-чин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Так, за ч. 3, 4 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Жодна із наведених у вищезазначених статтях підстав визнання спірного правочину недійсним позивачем не доведена суду в процесі розгляду справи.

Відповідно до п. 4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009 року відповідно до статей 215 та 216 ЦК суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Також п. 26 вищевказаної Постанови Верховного суду України N 9 від 06.11.2009 року визначено, що особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину.

Відповідно до Узагальнення судової практики «Практика розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними», Верховного Суду України від 24.11.2008 року вказано, що зокрема, некоректним є застосування цього терміна до нормативно-правових актів - у цьому випадку може йтися про їх нечинність або неправомірність (незаконність, протиправність), а також до документів, якими оформлюється, підтверджується право, оскільки право не може бути недійсним - воно або є, або ні. Відповідно, за правилами недійсності правочинів не можна визнавати документи, які за своїм змістом не є правочинами. Вбачається, що до таких документів слід відносити, наприклад, рішення органів державної влади; свідоцтва (про право власності на житло, про право на спадщину, про придбання майна з публічних торгів, державний акт на земельну ділянку, ордер тощо); рішення, записи про реєстрацію (реєстрація домоволодіння, актів громадянського стану); протоколи загальних зборів господарських товариств, рішення загальних зборів громадських об'єднань, розпорядження про реєстрацію за місцем проживання фізичної особи та багато інших документів (акт приймання-передачі, товарний чек).

Тобто визнання державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним не передбачено законодавством, так як цей документ за своїм змістом не є правочином.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З дослідженого судом встановлено, що органи прокуратури та Одеська міська рада не є сторонами спірного правочину - договору купівлі-продажу від 30.11.2010 року, в процесі розгляду справи позивачем та його представником, що діяв в його інтересах, не доведено факту порушення майнових чи немайнових прав, інтересів позивача згідно заявленого предмету позову.

Згідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України.

Посилання Прокуратури Малиновського району м. Одеси на те, що про факт підроблення постанови Приморського районного суду м. Одеси від 26.10.2007 року, рішення Київського районного суду м. Одеси від 29.11.2007 року, відчуження ОСОБА_2 земельної ділянки на користь ОСОБА_11 їм стало відомо після реєстрації 18.12.2012 року СВ Київського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області в ЄРДР за цими фактами кримінального провадження №0000032 за ознаками складу злочинів, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України, тому ними не пропущено строк звернення до суду є не спроможними, тому з урахуванням дослідженого суд їх не приймає до уваги.

Так, в процесі розгляду справи, судом встановлено, що Перший заступник керівника Одеської місцевої прокуратури №2 в інтересах Одеської міської ради звернувся до Малиновського районного суду із даним позовом після закінчення строку позовної давності, що також є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, згідно заяви відповідача, так як заява про поновлення строку звернення до суду ні прокуратурою, ні Одеською міською радою не подавались.

З урахуванням наведеного суд вважає що позовні вимоги Першого заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №2, який діє в інтересах держави, в особі Одеської міської ради про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та державного акту на право власності на земельну ділянку - не підлягають задоволенню у повному обсязі, в зв'язку з чим відсутні підстави для визначення порядку виконання судового рішення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 202, 203, 209-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Першого заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №2, який діє в інтересах держави, в особі Одеської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Реєстраційна служба Одеського міського управління юстиції, Управління Держгеокадастру у м. Одесі Одеської області про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та державного акту на право власності на земельну ділянку - відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення.

СУДДЯ: Л.В. Жуган