Справа № 161/4294/16-ц
Провадження № 2/161/2137/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

11 липня 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Кихтюка Р.М.,

при секретарі Козак О.А.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики.

Свій позов мотивує тим, що 25.02.2014 року позичив ОСОБА_3 кошти в сумі 1500 доларів США з умовою їх повернення до 30.04.2014 року, про що остання написала відповідну розписку.

Вказує, що на даний час кошти не повернуті, на неодноразові звернення з цього приводу відповідач не реагує.

А тому, просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики у гривневому еквіваленті в розмірі 39162,60, а також судові витрати по сплаті судового збору.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просили їх задовольнити. Крім того, просили стягнути з відповідача витрати за надання юридичної допомоги.

Відповідач в судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ч. 5 ст. 74, ч. 3 ст. 76 ЦПК України. Будь-яких належних доказів про поважність причини неявки до суду не представила. А тому суд, зі згоди позивача, ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Судом встановлено, що 25.02.2014 року ОСОБА_3 отримала в борг від ОСОБА_1 1500 доларів США з умовою їх повернення до 30.12.2014 року, про що написала відповідну розписку ((а.с. ).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

В судовому засіданні встановлено, що до дня звернення позивача в суд відповідач не повернула позивачу борг, чим порушила вимоги ст. 1049 Цивільного кодексу України та зобовязання по вищевказаному договору.

Таким чином, оцінивши зібрані і дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач свої зобовязання належним чином не виконала, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення і з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 слід стягнути суму заборгованості за договором позики в розмірі 37255,20 грн. по курсу валют НБУ станом на день постановлення рішення.

Також, підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу адвоката.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Частиною 1 ст. 84 ЦПК України передбачено, що витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

У відповідності до квитанції до прибуткового касового ордера №64 від 11.05.2016 року за надання правової допомоги позивачем сплачені кошти в сумі 1000,00 грн. (а.с. ), а тому суд вважає, що саме вказана сума підлягає до відшкодування. При цьому, суду представлено належні докази її надання договір, квитанцію та акт довідку-розрахунок (а.с. ).

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимога позивача про відшкодування відповідачем судових витрат також підлягає до задоволення і з ОСОБА_3 слід стягнути 551,20 грн. сплаченого судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 58, 59, 60, 79, 84, 88, 209, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 526, 625, 1046-1050 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 кошти за договором позики в сумі 1500 доларів США, що становитиме на день ухвалення рішення 37255 (тридцять сім тисяч двісті пятдесят пять) грн. 20 коп., 1000 (одну тисячу) грн.. витрат на правову допомогу та 551 (пятсот пятдесят одну) грн. 20 коп. судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Луцького міськрайонного суду Р.М.Кихтюк