Провадження № 8/761/18/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Савицького О.А.,

при секретарі Ющенко Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів за договором позики,

встановив:

25.06.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03.08.2012 року, ухваленого у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за грошовим зобов'язанням.

Вимоги заяви обґрунтовано тим, що 03.08.2012 року Шевченківським районним судом м. Києва було ухвалено заочне рішення по цивільній справі №2610/12441/2012, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за грошовим зобов'язанням задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суму у розмірі 638 400,00 грн. та судові витрати у розмірі 3 219,00 грн.

Водночас, після набрання вищевказаним рішенням законної сили, заявнику стали відомі обставини, які є істотними для справи, та які не були і не могли бути відомі йому під час розгляду цивільної справи №2610/12441/2012.

Так, заявник вказує, що відповідно до висновку експерта №155 від 08.12.2014 року, а також рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 27.01.2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеського області від 28.05.2015 року, було встановлено, що підписи від імені ОСОБА_1 на розписках від 15.07.2007 року, 20.02.2008 року та 10.01.2012 року, на підставі яких було задоволено позов ОСОБА_2 про стягнення з заявника боргу, виконано не ОСОБА_1, а іншою особою.

На підставі зазначеного, заявник просить скасувати заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03.08.2012 року у зв'язку з нововиявленими обставинами та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення про стягнення боргу за грошовим зобов'язанням.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 заяву підтримав в повному обсязі, а за результатами її розгляду просив заочне рішення суду від 03.08.2012 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 в судовому засіданні щодо задоволення заяви про перегляд заочного рішення за нововиявленими обставинами заперечувала в повному обсязі, посилаючись на те, що висновок експерта №155 від 08.11.2014 року не може бути доказом по даній справі, оскільки експертиза була проведена з порушенням норм ЦПК України, Інструкції про призначення та проведення судових та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи № 2610/12441/2012, заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами та додані до неї матеріали, суд вважає, що заява про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами підлягає задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини судом встановлено, що заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 03.08.2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 29.11.2012 року, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за грошовим зобов'язанням задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суму у розмірі 638 400,00 грн. та судові витрати у розмірі 3 219,00 грн.

Вказаним рішенням було встановлено, що ОСОБА_1 не виконав своїх зобов'язань перед ОСОБА_2 за Договором позики, факт укладення якого між ними підтверджується розписками ОСОБА_1 від 15.07.2007 року, 20.02.2008 року та 10.01.2012 року, згідно яких останній отримав від ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 80000,00 доларів США для придбання автомобіля марки «Lexus LX 470» та зобов'язався повернути борг або придбаний автомобіль у строк до 01.04.2012 року.

Між тим, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27.01.2015 року по справі №761/20926/13-ц, яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду Одеського області від 28.05.2015 року, було встановлено, що згідно висновку експерта №155 від 08.12.2014 року, наданого до суду за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи, призначеної ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13.11.2014 року, підписи від імені ОСОБА_1 в розписках про отримання коштів від 15.07.2007 року, 20.02.2008 року та 10.01.2012 року, наданих від імені ОСОБА_1 ОСОБА_2, виконані не ОСОБА_1, а іншою особою. Рукописні записи в розписках про отримання коштів від 15.07.2007 року, 20.02.2008 року та 10.01.2012 року, наданих від імені ОСОБА_1 ОСОБА_2, виконані ймовірно не ОСОБА_1, а іншою особою.

Вказане рішення суду вступило в законну силу і відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені цим рішенням, не підлягають доказуванню при розгляді даної цивільної справи.

При цьому, згідно з практикою Європейського Суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлене під сумнів (рішення Європейського Суду з прав людини року у справі «Брумареску проти Румунії», параграф 61).

Звертаючись з заявою до суду, заявник, як на підставу для перегляду рішення за нововиявленими обставинами, посилається на те, що вищенаведені істотні обставини, необхідні для правильного вирішення даної справи Шевченківським районним судом м.Києва на час її розгляду, не були і не могли бути йому відомі, оскільки були встановлені рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27.01.2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 28.05.2015 року.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Згідно роз'яснень, які містяться в п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» від 30.03.2012 року за № 4, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 361 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обовязки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у звязку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Таким чином, враховуючи вищенаведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що оскільки обставини, на які посилається заявник, є нововиявленими обставинами, які існували на момент ухвалення заочного рішення Шевченківським районним судом рішення м.Києва від 03.08.2012 року, однак, не були враховані судом при вирішенні спору, заочне рішення суду від 03.08.2012 року підлягає перегляду за нововиявленими обставинами.

Так, відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який підтверджує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальникові.

При цьому, розписка про отримання в борг грошових коштів за своєю суттю є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладання, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Звертаючись з позовом до суду, позивач посилався на те, що ОСОБА_1 не виконав своїх зобов'язань перед ним за Договором позики, факт укладення якого між ними підтверджується розписками ОСОБА_1 від 15.07.2007 року, 20.02.2008 року та 10.01.2012 року, згідно яких останній отримав від ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 80000,00 доларів США для придбання автомобіля марки «Lexus LX 470» та зобов'язався повернути борг або придбаний автомобіль у строк до 01.04.2012 року.

Разом з тим, враховуючи обставини, встановлені рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27.01.2015 року по справі №761/20926/13-ц, яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду Одеського області від 28.05.2015 року, суд вважає, що позивачем не доведено факту передачі ним відповідачу суми грошових коштів у розмірі 80 000,00 доларів США, оскільки розписки від 15.07.2007 року, 20.02.2008 року та 10.01.2012 року не є належними та допустимими доказами на підтвердження доводів позивача щодо укладення договору позики між сторонами, який, згідно законодавства, вважається укладеним в момент передачі грошових коштів.

Водночас, у відповідності до положень ч. 2 ст. 365 ЦПК України, розглянувши заяву, суд може скасувати судове рішення, що переглядається, і прийняти нове судове рішення або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення.

З огляду на викладене, з урахуванням положень ст. 361 ЦПК України, заочне рішення Шевченківського районного суду від 03.08.2012 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_2 в задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення коштів за договором позики.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 10, 11, 57 - 60, 64, 179, 208, 209, 212 -215, 218, 294, 361 - 366, 380 - 381 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів за договором позики - задовольнити.

Скасувати рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 03 серпня 2012 року у цивільній справі № 2610/12441/2012 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів за договором позики, та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення коштів за договором позики.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: