Справа № 163/1667/16-ц
Провадження № 2/163/259/16
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2016 року Любомльський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Павлуся О.С.,

за участі секретаря Семенюк К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Любомль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Хворостівської сільської ради Любомльського району Волинської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2, про визнання права власності на нерухоме спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

01 липня 2016 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме спадкове майно.

Свій позов мотивує тим, що після смерті її матері, ОСОБА_3, яка померла 30 липня 2015 року відкрилась спадщина, зокрема на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по вулиці Зарічна, 60 в селі Хворостів Любомльського району Волинської області.

Позивач зазначає, що спадкодавець ОСОБА_3 на випадок своєї смерті залишила заповіт, яким все своє майно, в тому числі і вищевказаний житловий будинок, заповіла своєму онукові - ОСОБА_2. Проте, останній відмовився від прийняття спадщини, звернувшись з відповідною заявою до нотаріуса. Вона ж будучи спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняла, оскільки на час відкриття спадщини проживала разом з матірю. Інших спадкоємців немає. Вказує, що оформити свої спадкові права належним чином не має можливості у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок.

Просить визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_3, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по вулиці Зарічна, 60 в селі Хворостів Любомльського району Волинської області.

В судове засідання позивач не зявилась, в позовній заяві просила розгляд справи проводити у її відсутності.

Представник Хворостівської сільської ради Любомльського району Волинської області в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що не заперечують проти задоволення позову.

ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов просив задовольнити.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

З довідки виконкому Хворостівської сільської ради №190 вбачається, що згідно запису в погосподарській книзі №1 по вулиці Зарічна, 60 в селі Хворостів Любомльського району Волинської області постійно проживала і була прописана ОСОБА_3, яка померла 30.07.2015 року (а.с.3).

Витягом з погосподарської книги №1 за 2015 рік стверджується, що згідно по особовому рахунку №0078-1, будинок, 1952 року побудови, з надвірними будівлями та спорудами по вулиці Зарічна, 60 в селі Хворостів Любомльського району Волинської області належав ОСОБА_3 (а.с.7).

ОСОБА_3 померла 30 липня 2015 року, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕГ №177653 (а.с.3).

Отже, після смерті ОСОБА_3, відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, які знаходяться по вулиці Зарічна, 60 в селі Хворостів Любомльського району Волинської області.

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадкодавець ОСОБА_3 на випадок своєї смерті залишила заповіт від 16 квітня 2008 року, яким все належне їй майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що вона матиме право за законом на момент смерті, заповіла своєму внуку ОСОБА_2 (а.с.5). Проте останній, подав до нотаріуса заяву, в якій вказав, що спадщину в установлені законом строки не прийняв і в подальшому не має наміру звертатись у суд за продовженням додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.6).

Згідно ч.2 ст.1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3, відповідно як донька спадкодавця. Даний факт стверджується свідоцтвом про народження серії ЯЄ №023825 та свідоцтвом про укладення шлюбу серії ЕГ №328592 (а.с.4-5).

ОСОБА_1 у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України фактично спадщину прийняла, що залишилась після смерті ОСОБА_3, оскільки постійно проживала в будинку разом з матірю, і надалі продовжує в ньому проживати (а.с.3). Проте постановою нотаріуса від 16.06.2016 року у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться по вулиці Зарічна, 60 в селі Хворостів Любомльського району Волинської області останній було відмовлено, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Частиною 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 цього Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

З копії технічного паспорта вбачається, що нерухомі обєкти, які знаходяться по вулиці Зарічна, 60 в селі Хворостів Любомльського району Волинської області були побудовані в 1960, 1967, 1970, 1980 роках.

На час побудови спірного житлового будинку з прибудовою та з господарськими будівлями, спорудами питання державної реєстрації права власності на нерухоме майно регулювалося Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР, і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, що передбачала державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що слід визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_3, яка померла 30 липня 2015 року, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по вулиці Зарічна, 60 в селі Хворостів Любомльського району Волинської області.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 213, 214, 215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 1218, 1268 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_3, яка померла 30 липня 2015 року, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по вулиці Зарічна, 60 в селі Хворостів Любомльського району Волинської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Любомльського районного суду Павлусь О.С.