Справа № 521/6469/16-ц
Провадження №2/521/3166/16
20 липня 2016 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси, у складі:
головуючого судді Леонова О.С.,
при секретарі Малиш О.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи Головного управління державної міграційної служби в Одеській області в особі Малиновського районного відділу Головного управління державної міграційної служби в Одеській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
05.04.2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування своїх вимог вказала, що відповідно до рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14.03.2008 року справа № 2-2868/08 їй та її матері ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності, в рівних частках, належить квартира за адресою: АДРЕСА_1. Рішення набрало законної сили 25.03.2008 року.
Право власності зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно 05.08.2008 року.
Вона зареєстрована та проживає в зазначеній квартирі.
Також зареєстрованим є, але не проживає у їх квартирі з березня 2012 року колишній чоловік її матері ОСОБА_2
Місце проживання відповідача їй не відоме, зв'язок з ним вона не підтримує.
Інтересу до житла він ніякого не проявляє, в оплаті комунальних послуг, у витратах на утримання житла участі не приймає.
Відповідач відсутній у житлі більше як один рік, тому він втратив право на користування її житлом та реєстрацію за адресою її житла.
Вона не має матеріальної можливості сплачувати комунальні послуги за особу, яка не проживає в квартирі.
Крім того, вона позбавлена можливості оформити субсидію на оплату житлово-комунальних послуг, вартість яких постійно зростає.
Просить суд визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, втративши право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1; встановити порядок виконання рішення суду, за яким, у разі набрання чинності, воно стане підставою для зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засіданні не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини не явки суду не повідомив. Суд, у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи та прийняття по справі заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню.
В судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14.03.2008 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності в рівних частках належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9), що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» № 19776887 від 05.08.2008 року (а.с.11)
Технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_2 виданий на імя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 17-18).
Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-ЖД № 067101 ОСОБА_6 13.10.2007 р. уклала шлюб з ОСОБА_2, та взяла прізвище чоловіка «Гриценевич» після укладення шлюбу (а.с. 13).
Згідно свідоцтва про зміну прізвища серії 1-ЖД № 002315 ОСОБА_5 змінила імя на ОСОБА_1 (а.с.16).
Із наданих позивачем пояснень вбачається, що відповідач в квартирі АДРЕСА_3 не проживає більше року, що також підтверджується пояснення допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які зазначили, що відповідач останні півтора роки в вищезазначеній квартирі не проживає, житловим приміщенням не користується, в квартирі відсутні які-небудь речі, що йому належать.
Згідно відповіді Малиновського ВП в м. Одеса ГУНП України в Одеській області № 38/вх. 3180 від 20.06.2016 року вбачається, що відповідно бази «Армор» в Малиновському ВП в м. Одеса ГУНП України в Одеській області гр. ОСОБА_2 із заявами не звертався (а.с.45).
Як вбачається з відповіді КУ «Міська клінічна лікарня №10» №715 від 22.06.2016 року ОСОБА_2 в період з 01.01.2016 року по 17.06.2016 рік на стаціонарному лікуванні МКЛ №10 не знаходився, в прийомне відділення не звертався (а.с.46).
Відповідно до довідки КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 10» ОСОБА_2 за медичної допомогою до установи не звертався, листки непрацездатності не видавалися, на диспансерному обліку не стоїть, викликів лікаря додому не було (а.с.44)
Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно зі ст. 6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.
Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до Конституції України, право приватної власності громадян є непорушним і ніхто не може бути протиправно його позбавлений. Відповідно до ст.13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобовязана утримуватися від дій, які могли б порушувати права інших осіб, завдати шкоди культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоду іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна дотримуватися моральних засад суспільства.
За змістом ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Відповідно до ст.9 ЖК України, ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку передбаченим законом.
Відповідно до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно ст.405 ЦК України при відсутності члена сімї власника житла без поважних причин понад один рік, він втрачає право на користування цим житлом та у відповідності до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Таким чином суд задовольняє позовні вимоги позивача, визнає відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, так як в судовому засіданні встановлено, що він понад один рік не проживає на спірній житловій площі.
Згідно зі ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Таким чином, рішення суду по справі про задоволення позову після набрання ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідачу ОСОБА_9 за вищевказаною адресою.
Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 130, 208, 209, 212, 213-215, 217, 223-225 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи Головного управління державної міграційної служби в Одеській області в особі Малиновського районного відділу Головного управління державної міграційної служби в Одеській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування квартирою № 4 в будинку №26 по вул. Онезькій в м. Одесі.
Встановити порядок виконання рішення суду, за яким, у разі набрання чинності, рішення стане підставою для зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії, позивачем в загальному порядку, тобто рішення суду позивачем може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Відповідно до статей 231, 232 ЦПК України оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення ухвалене й надруковано у нарадчий кімнаті у єдиному екземплярі.

Головуючий суддя Леонов О.С.