ухвала

іменем україни

21 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Леванчука А.О., Парінової І.К.,

СитнікО.М., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживачів та стягнення моральної шкоди, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «ДельтаБанк» на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2016 року та касаційною скаргоюОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк»), обґрунтовуючи вимоги тим, що 02 квітня 2014 року між ним та банком було укладено договір банківського вкладу (депозиту), згідно з умовами якого він передав банку грошові кошти у розмірі 10 000 грн строком до 19 жовтня 2014 року. 24 листопада 2014 року він звернувся до банку із заявою про повернення йому вкладу та відсотків за ним, однак йому було відмовлено. Зазначав, що такими діями відповідача йому було завдано моральну шкоду, яку позивач оцінив у 2 000 грн. Посилаючись на викладене наведене, позивач просив стягнути на його користь з ПАТ «Дельта Банк» неповернуту суму вкладу у розмірі 10 000 грн, проценти за користування ним у розмірі 578 грн 44 коп., невиплачені нараховані проценти - 344 грн 78 коп., проценти за прострочення повернення вкладу - 938 грн 15 коп., 3 % річних за несвоєчасне виконання зобов'язання - 141 грн 37 коп., суму інфляційних втрат - 1 390 грн та пеню у розмірі 3 % вартості послуги за кожний день прострочення виплати йому вкладу та процентів за ним - 51 600 грн. Позивач просив виплатити йому вказані кошти готівкою через касу банку з його поточного рахунку, а також стягнути з банку на його користь суму завданої моральної шкоди у розмірі 2 000 грн.

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з поточного рахунку ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_3 готівкою через касу ПАТ «Дельта Банк» банківський вклад у розмірі 10 000 грн, нараховані проценти за вкладом за період до 19 жовтня 2014 року в розмірі 578 грн 44 коп. та невиплачені нараховані проценти за період з жовтня 2014 року по січень 2015 року - 344 грн 78 коп.; проценти за банківським вкладом з поточного рахунку ОСОБА_3 за період з 20 жовтня 2014 року по день фактичного повернення коштів вкладнику в розмірі 938 грн 15 коп., 3 % річних - 141 грн 37 коп. та інфляційні втрати - 1 390 грн.; пеню у розмірі 3 % вартості послуги за кожен день прострочення виплати з поточного рахунку ОСОБА_3 та процентів за ним у розмірі 51 600 грн на підставі п. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав позивачів». У решті позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 червня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_3 кошти за договором банківського вкладу у розмірі 10 438 грн 91 коп., 3 % річних у розмірі 57 грн 07 коп. та інфляційні витрати у розмірі 625 грн 94 коп. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення процентів, нарахованих по день фактичного повернення вкладу, збитків та пені у розмірі 3 % вартості послуги відмовлено. У частині вирішення позовних вимог ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 жовтня 2015 року частково задоволено касаційні скарги ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3 Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 червня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2016 року рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2015 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 скасовано й ухвалено в цій частині нове рішення. Стягнуто на користь ОСОБА_3 з ПАТ «Дельта Банк» за договором банківського рахунку № 2592, відповідно до умов договору банківського вкладу (депозиту) «8 років разом on-lane» від 22 квітня 2014 року № 5350 2 740 грн 14 коп., з яких: 3 % річних від простроченої суми - 110 грн 14 коп. та індекс інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання - 2 630 грн. У решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційні скарги підлягають задоволенню частково з огляду на таке.

Судами встановлено, що 22 квітня 2014 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір банківського вкладу (депозиту) «8 років разом оп-ііпе» № 5350, відповідно до умов якого ОСОБА_3 передав банку на вкладний рахунок грошові кошти у розмірі 10 000 грн з процентною ставкою 26 % річних строком до 19 жовтня 2014 року.

Відповідно до п. 1.6 зазначеного договору банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний)' рахунок № НОМЕР_1 для збереження коштів для вкладника. Депозитний рахунок закривається у день перерахування коштів вкладникові з депозитного рахунку на поточний рахунок № НОМЕР_2, вказаний у п.1.10 цього договору, відкритий на ім'я вкладника в установі банку, операції за яким можуть здійснюватись із використанням електронних платіжних засобів.

24 листопада 2014 року ОСОБА_3 звернувся до ПАТ «Дельта Банк» із заявою про повернення йому суми вкладу та процентів за ним, проте отримав відмову із посиланням на те, що договір не укладався.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що банк на першу вимогу вкладника вчасно не повернув всю суму вкладу, та прийшов до висновку про стягнення відсотків за користування вкладом 3% річних, індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, упущеної вигоди та пені у розмірі 3 % вартості послуги за кожен день прострочення виплати з поточного рахунку банківського вкладу та процентів за ним. Також суд першої інстанції вважав, що позивачу слід виплатити суму грошових коштів готівкою через касу банку.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача 3 % річних та інфляційних втрат, оскільки банком було несвоєчасно повернуто суму банківського вкладу.

Проте погодитися з таким висновком суду апеляційної інстанції не можна з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з п. 1.3 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» дата валютування - це зазначена платником у розрахунковому документі або в документі на переказ готівки дата, починаючи з якої кошти, переказані платником отримувачу, переходять у власність отримувача.

Відповідно до п. 7.1.2 ст. 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» поточний рахунок - це рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Отже кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на рахунок переходять у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а банк в свою чергу у межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта (здійснює зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів.

Такий же правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 02 вересня 2014 року в справі № 3-80гс14.

Разом з тим відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

Тобто випадки обмеження прав клієнта щодо розпорядження коштами, які знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Як убачається з матеріалів справи, на підставі постанови правління Національного банку України від 2 березня 2015 року № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 2 березня 2015 року прийнято рішення № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким у період із 03 березня 2015 року до 2 червня 2015 року в банку запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк».

Таким чином, починаючи з 03 березня 2015 року банк здійснює свою діяльність на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

У спорах, пов'язаних із виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 грн. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Статтею 36 зазначеного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації, зокрема, під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку).

Відповідно до ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку, зокрема, щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України.

За правилами ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України № 6-2001цс15 від 20 січня 2016 року.

Встановивши, що під час дії у банку тимчасової адміністрації, 16 червня 2015 року через банк-партнер АБ «Укргазбанк» позивачу було повністю виплачено вклад та залишок нарахованих на вклад процентів, а також, що договір банківського вкладу припинив свою дію 19 жовтня 2014 року, а депозитні кошти, у передбаченому договором порядку були перераховані на інший рахунок позивача, який передбачений угодою між сторонами, апеляційний суд на порушення вимог ст. ст. 212, 316 ЦПК України на зазначені положення закону уваги не звернув, заперечень відповідача належним чином не перевірив, не звернув уваги на те, що з 03 березня 2015 року Фонд запровадив тимчасову адміністрацію та розпочав процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку й не врахував, що на момент постановлення апеляційним судом рішення у вказаній справі у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, що унеможливило стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення судом норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, апеляційним судом повністю не встановлені, судове рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ч. 3 ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування із передачею справи на новий розгляд до апеляційного суду.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги публічного акціонерного товариства «ДельтаБанк» та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: А.О. Леванчук

І.К. Парінова

О.М. Ситнік

О.В. Ступак