РОЗІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 327/59/16-ц
Провадження № 4-с/327/1/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.04.2016 року смт.Розівка

Розівський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Кущ Т.М.,

при секретарі судового засідання Перишкіній Г.В.,

з участю:

заявника (боржника) ОСОБА_1,

представника державної виконавчої служби ОСОБА_2,

представника заінтересованої особи (стягувача) ОСОБА_3.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Розівського районного суду Запорізької області скаргу ОСОБА_1 на постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Гуляйпільського районного управління юстиції в Запорізькій області (далі ВДВС Гуляйпільського РУЮ) ОСОБА_2 про арешт коштів боржника, -

В С Т А Н О В И В :

16 березня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеною скаргою, в якій вказав, що 02 березня 2016 року йому стало відомо про наявність постанови про арешт коштів, винесену 14 січня 2016 року старшим державним виконавцем ВДВС Гуляйпільського РУЮ ОСОБА_2 по виконавчому провадженню №49238806, відкритому по виконанню виконавчого листа №327/364/15-ц, виданого 02 жовтня 2015 року Розівським районним судом Запорізької області щодо стягнення з нього, як з боржника, на користь Розівської центральної районної лікарні Управління охорони здоровя Запорізької державної адміністрації (далі Розівська ЦРЛ) завданої шкоди в розмірі 68232 грн.00 коп..

ОСОБА_1, уточнивши заявлені вимоги шляхом подання до суду уточненої скарги, вважає постанову про арешт коштів, належних йому як боржнику, у тому числі коштів на рахунку, який використовується з цільовим призначенням, а саме, для виплати йому заробітної плати, винесену посадовою особою ВДВС Гуляйпільського РУЮ, незаконною, посилаючись на те, що блокування вказаного рахунку порушує його право на вільне отримання та розпорядження заробітною платою. З вказаних причин ОСОБА_1 прохає визнати незаконною та скасувати постанову про арешт коштів боржника від 14 січня 2016 року.

В судовому засіданні заявник (боржник) ОСОБА_1 доводи скарги підтримав, надавши судові відповідні пояснення, зазначивши при цьому, що пропустив строк подання скарги з поважної причини, оскільки про накладення арешту на всі його кошти, у тому числі на рахунок, призначений для виплати заробітної плати, йому стало відомо лише 02 березня 2016 року з усного повідомлення відповідної банківської установи. Постанову про арешт коштів боржника від 14 січня 2016 року отримав лише 09 березня 2016 року в приміщенні ВДВС Гуляйпільського РУЮ після особистого звернення із письмовою заявою. За таких обставин ОСОБА_1 прохав поновити строк для оскарження рішення старшого державного виконавця ВДВС Гуляйпільського РУЮ ОСОБА_2, задовольнивши його вимоги.

Старший державний виконавець ВДВС Гуляйпільського РУЮ ОСОБА_2, як представник заінтересованої особи, в судовому засіданні вказала, що оскаржувана ОСОБА_1 постанова про арешт коштів боржника від 14 січня 2016 року є законною та скасуванню не підлягає, оскільки зазначене рішення було прийнято відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-ХIV зі змінами та доповненнями (далі Закон) та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02 квітня 2012 року зі змінами (далі Інструкція), а також в межах повноважень державного виконавця. Разом з тим, ОСОБА_2 прохала прийняти рішення за скаргою ОСОБА_1 на розсуд суду.

В судовому засіданні представник заінтересованої особи (стягувача) Розівської ЦРЛ ОСОБА_3 прохала вирішити питання на розсуд суду.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що строк для подання скарги пропущений ОСОБА_1 з поважної причини, проте по суті скарга підлягає частковому задоволенню.

Так, умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, визначені Законом та Інструкцією.

Згідно зі ст.11 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно абз.1 ч.1 ст.385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Із матеріалів справи та пояснень сторін встановлено, що 14 січня 2016 року державним виконавцем ВДВС Гуляйпільського РУЮ ОСОБА_2 винесено постанову з реєстраційним номером виконавчого провадження № 49238806 за виконавчим листом №327/364/15-ц від 02 жовтня 2015 року, виданого Розівським районним судом Запорізької області, про арешт коштів боржника в межах суми боргу (а.с.9,15).

В судовому засіданні з пояснень ОСОБА_1 та з матеріалів справи встановлено, що про накладення арешту на всі кошти боржника, включно з картковим рахунком для отримання заробітної плати, заявнику стало відомо лише 02 березня 2016 року. Постанову про арешт коштів боржника від 14 січня 2016 року ОСОБА_1 отримав лише 09 березня 2016 року у приміщенні ВДВС Гуляйпільського РУЮ (а.с.32). Вказані обставини особи, які беруть участь у справі, не оспорювали.

Таким чином, суд відповідно до ч.2 ст.385 ЦПК України знаходить можливим поновити ОСОБА_1 строк для подання скарги, пропущений ним з поважної причини, а саме, у звязку із необізнаністю щодо наявності оскаржуваного рішення посадової особи ВДВС Гуляйпільського РУЮ.

Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні з пояснень учасників процесу та з матеріалів справи, ОСОБА_1 з жовтня 2015 року працює в Комунальному підприємстві «Житлосервіс» (далі КП «Житлосервіс»), у звязку з чим на його імя в Публічному акціонерному товаристві Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») відкрито картковий рахунок №941563, на який, згідно укладеного між КП «Житлосервіс» та ПАТ КБ «ПриватБанк» договору про обслуговування та видачу заробітної плати від 22 травня 2013 року, КП «Житлосервіс» перераховує заробітну плату працівника - боржника ОСОБА_1 (а.с.5-8,11,12-15,58).

Крім того, згідно постанови державного виконавця ВДВС Гуляйпільського РУЮ ОСОБА_4 від 17 лютого 2016 року з усіх видів заробітку (доходів), що належать до виплати боржнику ОСОБА_1, який працює в КП «Житлосервіс», здійснюється утримання щомісячно по 20% поточних платежів до погашення суми заборгованості (а.с.10).

Відповідно до вимог ч.1 ст.52 Закону встановлено загальний порядок звернення стягнення на майно боржника, який полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Частиною другою та частиною четвертою вказаної статті передбачено, що стягнення звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах в депозитарних установах. На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт , який поширюється і на кошти на рахунках, які будуть відкритті після винесення постанови про накладення арешту.

В той же час, нормами вищевказаного Закону встановлено виключення з вказаного загального правила. Так, чч.1,2 ст.68 Закону встановлено окремий від загального порядок звернення стягнення, зокрема, на заробітну плату боржника, який застосовується лише у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів та стягнення на суму, що не перевищує трьох мінімальних розмірів заробітної плати. За іншими виконавчими документами державний виконавець має право звернути стягнення, зокрема, на заробітну плату боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника за письмовою заявою стягувача.

Порядок та розмір відрахування коштів, зокрема, із заробітної плати боржника встановлений статтями 69 та 70 Закону.

Відповідно до ст.11 Закону, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що старший державний виконавець ВДВС Гуляйпільського РУЮ ОСОБА_2 не мала права накладати арешт на всі кошти боржника ОСОБА_1, що знаходять на рахунку№941563, відкритому в ПАТ КБ «ПриватБанк», на який переховується його заробітна плата. При цьому, на переконання суду, посадова особа ВДВС Гуляйпільського РУЮ повинна була лише обмежитись зверненням стягнення на заробітну плату боржника ОСОБА_1 згідно з положеннями стст.69-70 Закону.

При цьому, накладаючи арешт на кошти боржника ОСОБА_1 на рахунках в банківських установах державний виконавець зобов'язаний вжити заходи щодо обмеження поширення арешту на кошти заробітної плати, які можуть перебувати на банківських рахунках, або у інший спосіб встановити наявність рахунків та їх призначення.

Однак, таких заходів старший державний виконавець ВДВС Гуляйпільського РУЮ ОСОБА_2 не вжила, що призвело до невідповідності оскаржуваної постанови від 14 січня 2016 року вимогам ст.68 Закону в частині накладення арешту на кошти боржника ОСОБА_1, які знаходяться на картковому рахунку №941563, відкритому в ПАТ КБ «ПриватБанк», що призвело до порушення прав боржника ОСОБА_1 на отримання заробітної плати для утримання його як працівника та членів його сімї.

Таким чином, доводи скарги в цій частині знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та не спростовані іншими учасниками процесу.

Отже, дії старшого державного виконавця ВДВС Гуляйпільського РУЮ ОСОБА_2 в частині накладення арешту на кошти боржника ОСОБА_1, які знаходяться на картковому рахунку №941563, відкритому в ПАТ КБ «ПриватБанк», є неправомірними та незаконними, а винесене нею рішення постанова про накладення арешту на кошти боржника від 14 січня 2016 року в цій частині підлягає скасуванню, оскільки було прийнято не у відповідності до Закону і з перевищенням меж повноважень державного виконавця.

Разом з тим, суд вважає, що заявник ОСОБА_1 не обґрунтував необхідність скасування постанови про накладення арешту на кошти боржника від 14 січня 2016 року в цілому, оскільки не довів неправомірність накладення арешту на інші рахунки в банківських установах, а тому вищевказана постанова в цій частині є законною та скасуванню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись стст.383-387 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Поновити строк ОСОБА_1 на оскарження дій та рішень старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Гуляйпільського районного управління юстиції в Запорізькій області ОСОБА_2 як такий, що пропущений з поважних причин.

Скаргу ОСОБА_1 на постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Гуляйпільського районного управління юстиції в Запорізькій області ОСОБА_2 про арешт коштів боржника від 14 січня 2016 року, - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Гуляйпільського районного управління юстиції в Запорізькій області ОСОБА_2 щодо винесення постанови у виконавчому провадженні № 49238806 від 14 січня 2016 року про арешт коштів боржника ОСОБА_1 в частині накладення арешту на картковий рахунок №941563, відкритий в Публічному акціонерному товаристві Комерційний банк «ПриватБанк» та призначений для перерахування заробітної плати.

Зняти арешт з карткового рахунку №941563, відкритий в Публічному акціонерному товаристві Комерційний банк «ПриватБанк», накладений постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Гуляйпільського районного управління юстиції в Запорізькій області ОСОБА_2 №49238806 від 14 січня 2016 року, який призначений для перерахування заробітної плати ОСОБА_1, працюючого у Комунальному підприємстві «Житлосервіс».

В задоволенні інших вимог скарги ОСОБА_1, - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції Розівський районний суд Запорізької області шляхом подання в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 5-денного строку з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Т.М.Кущ