Справа № 265/4009/16-ц
Провадження № 2/265/1634/16
У Х В А Л А

27 липня 2016 року місто Маріуполь

Суддя Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_1; О.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментам та пені за прострочення платежів по їх виплаті, -

В С Т А Н О В И Л А:

11 липня 2016 року позивач звернулась до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з даним позовом, яким просить стягнути з відповідача заборгованість по аліментам в сумі 108946,66 гривень, у тому числі пеня за прострочення платежів з виплати аліментів.

Ухвалою судді від 12 липня 2016 року дана позовна заява була залишена без руху як така, що не відповідає вимогам ч. 5 ст. 119 ЦПК України, оскільки позивач, звертаючись із позовом про стягнення заборгованості по аліментам та пені за прострочення їх виплати, не є особою, яку на підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору.

Позивачу було надано строк для усунення виявлених недоліків протягом пяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Копію ухвали позивач отримала 22 липня 2016 року, про що свідчить поштове повідомлення.

25 липня 2016 року позивач звернулась до суду із клопотанням про відстрочення судового збору до завершення розгляду справи, в обґрунтування якого посилається на важке матеріальне становище, та зазначає, що на даний час не працює, перебуває на обліку в центрі зайнятості населення, відповідач ухиляється від виплати аліментів, тому вона утримує дитину самотужки.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, суд враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Аналогічне положення міститься у ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Аналізуючи наведені норми, суддя дійшла висновку, що відстрочення або розстрочення сплати судового збору може мати місце за наявності виключних обставин.

У клопотанні про відстрочення сплати судового збору посилання на докази наявності таких виключних обставин відсутні.

Так, відсутні дані про розмір допомоги по безробіттю та інші доході, які б давали можливість зробити висновок про скрутне матеріальне становище, а додана до клопотання копія трудової книжки не є достатнім доказом скрутного матеріального стану.

На підставі викладеного, суддя дійшла висновку про відмову позивачці у відстроченні судового збору.

За положеннями ч. 2 ст. 121 ЦПК України наведене є підставою вважати заяву неподаною і повернути її позивачу.

На підставі наведеного, керуючись ч. 2 ст. 121 ЦПК України, суддя-

У Х В А Л И Л А:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментам та пені за прострочення платежів по їх виплаті вважати неподаною та повернути позивачу.

Розяснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На ухвалу суду в частині визначення розміру судових витрат може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області в місті Маріуполі через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя