Провадження № 2/752/81/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 липня 2016 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді Мирошниченко О.В.

при секретарі Бурлака Т.М., Мархотко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: ТОВ «Геопроект», Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації, Київська міська державна адміністрація, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Козаєва Наталія Михайлівна, про усунення перешкод та зобов'язання вчинити дії,

та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна», про припинення права власності та визнання права власності, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2013 року позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, звернулись до Голосіївського районного суду м. Києва, з позовом до відповідача ОСОБА_6, в якому просили зобов'язати останню зняти паркан та надати доступ власникам до погрібу (льоху) для володіння, користування і обслуговування; відшкодувати завдані матеріальні збитки пов'язані із руйнуванням майна - погрібу, у розмірі 10 000 гривень та моральну шкоду в розмірі 20 000 гривень.

В подальшому позивачі неодноразово уточнювали позовні вимоги, так згідно останніх уточнень просили суд зобов'язати ОСОБА_4 не чинити перешкоди позивачам у користуванні господарською будівлею - погрібом, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, шляхом звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки відповідно до меж, встановлених у технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_2 у місті Києві від 03 серпня 2012 року.

В обґрунтування позовних вимог, зазначено про те, що позивачі відповідно до договорів-купівлі продажу, є співвласниками житлового будинку АДРЕСА_3, у відповідних частках: ОСОБА_1 належить 2/6 частки, ОСОБА_2 - 3/6 частки, ОСОБА_3 - 1/6 частки будинку АДРЕСА_4 та включає: 1. А - житловий будинок загальною площею 42, 00 кв.м., 2. В - погріб; 3. Г - вбиральня; 4. № 1-2 - споруди. Право власності позивачів на відповідні частки у домоволодінні зареєстровані КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» відповідно до закону, про що 11 вересня 2012 року одержано витяги № 35456559, № 35456665, № 35456732.

Земельна ділянка, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер НОМЕР_1, належить позивачам на праві спільної часткової власності у відповідних частках (ОСОБА_1 - 2/6 частки, ОСОБА_2 - 3/6 частки, ОСОБА_3 - 1/6 частки) на підставі договору купівлі-продажу від 31.08.2012 року.

Власником суміжної земельної ділянки (по АДРЕСА_1) відповідачем ОСОБА_4, посилаючись на технічний звіт головного інженера ТОВ «ГЕОПРОЕКТ» Швеця О.І. від 2004 року, встановлено паркан із профільованого листа, виступаючи на земельну ділянку співвласником якої є позивачі, та відгороджено погріб (льох), який остання незаконно зайняла і використовує у власних цілях та всупереч інтересам власників - позивачів.

Отже, через незаконні, на думку позивачів, дії ОСОБА_4 суттєво зменшено площу належної позивачам земельної ділянки, а також позбавлено права користування та розпоряджання належною позивачам господарською будівлею - погрібом (льохом), що призводить до порушення прав позивачів, як співвласників майна у здійсненні своїх прав на об'єкт власності.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні категорично заперечував проти задоволення позову. В порядку ст. 31 ЦПК України звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просив припинити право власності ОСОБА_1 на 2/6 частки погреба «В», ОСОБА_2 3/6 частки погребу «В», ОСОБА_3 1/6 частки погреба «В», що знаходиться у домоволодінні по АДРЕСА_1 визнати за ОСОБА_4 право власності на погріб «В», що знаходиться у домоволодінні по АДРЕСА_1 який належить ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 грошову компенсація вартості її частки погреба «В», що знаходиться у домоволодінні по АДРЕСА_1 в розмірі 929 гривень 33 копійок; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості ї частки погреба «В», що знаходиться у домоволодінні по АДРЕСА_1 в розмірі 1 394 гривень; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошову компенсація вартості його частки погреба «В», що знаходиться у домоволодінні по АДРЕСА_1 в розмірі 464 гривень 67копійок.

В подальшому представником ОСОБА_4 подано уточнення зустрічних позовних вимог, згідно, яких просить суд встановити факт, що погріб «В», що розташований по АДРЕСА_1 є погребом «Б», розташованого по АДРЕСА_1 встановити факт, що погріб «В», розташований по АДРЕСА_1 і погріб «Б», розташований по АДРЕСА_1 є спільною власністю двох домоволодінь - будинку АДРЕСА_1 встановити факт, що ОСОБА_4 належить ? частки погребу ОСОБА_1 -1/6 частки погребу, ОСОБА_2- 3/12 частки погребу, ОСОБА_3 - 1/12 частки погребу, який розташований по АДРЕСА_1 припинити право власності ОСОБА_1 на 1/6 частку погреба «В», ОСОБА_2 3/12 частки погребу «В», ОСОБА_3 1/12 частки погреба «В», що знаходиться у домоволодінні по АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_4 право власності на погріб «В», що знаходиться у домоволодінні по АДРЕСА_1 який належить ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 грошову компенсація вартості її частки погреба «В», що знаходиться у домоволодінні по АДРЕСА_1 в розмірі 1 608 гривень 33 копійок; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості ї частки погреба «В», що знаходиться у домоволодінні по АДРЕСА_1 в розмірі 2 412 гривень 50 копійок; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошову компенсація вартості його частки погреба «В», що знаходиться у домоволодінні по АДРЕСА_1 в розмірі 804 гривень 17 копійок.

В обґрунтування заперечень проти первісного позову та підстав з'явлення зустрічного позову, зазначив про те, що згідно договору купівлі-продажу жилого будинку з прилеглими до нього надвірними будівлями та спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 від 30.11.1992 року ОСОБА_4 є власником погребу «Б».

З моменту придбання у власність будинку ( в 1992 році) ОСОБА_4 постійно користується погребом, так як власник і сусідка суміжного домоволодіння ОСОБА_8 дозволила користуватися та фактично віддала у користування спірний погріб. Тобто, ОСОБА_4 добросовісно, відкрито, безперервно володіла погребом протягом більше двадцяти років.

В 2004 році ОСОБА_4 для визначення координат кутів поворотів меж, площі земельної ділянки та встановлення зовнішніх меж землекористування по АДРЕСА_1 замовила звіт у ТОВ «Геопроект» технічний звіт по земельно - кадастровій інвентаризації земельної ділянки. При встановлені меж земельної ділянки землевласники та землекористувачі суміжних земельних ділянок ніяких претензій не заявили, про що засвідчено в акті встановлення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі від 15.12.2004 рок з особистими підписами ОСОБА_9 та ОСОБА_8

Відповідно до плану земельної ділянки по АДРЕСА_1 погріб «Б» знаходиться на вказаній земельній ділянці. У державному акті на право власності на земельну ділянку від 20.02.2006 року зовнішні межі між земельними ділянками по АДРЕСА_1 повністю повторюють лінії плану земельної ділянки (межа оминає спірний погріб і він знаходиться на земельній ділянці по АДРЕСА_1).

Відповідно до звіту ПП «Європроспект» про незалежну оцінку вартості погреба (льоха), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 від 29.08.2014 року, яке відповідно до сертифікату № 13624/12, виданого Фондом державного майна України 06.07.2012 року, є суб'єктом оціночної діяльності, вартість об'єкта оцінки складає 9 650 гривень 00 копійок.

ОСОБА_4 згодна сплатити відповідачам грошову компенсацію їх частки у спільному майні.

Вислухавши пояснення та заперечення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, 31 серпня 2012 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 прийняли у часткову власність житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, в наступних частках: ОСОБА_1 - 2/6 частки, ОСОБА_2- 3/6 частки, ОСОБА_3 -1/6, на підставі договору купівлі-продажу від 31 серпня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Козаєвою Н.М. ( т. 1 том а.с. 18-19).

31 серпня 2012 року між ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_8 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,0628 га, кадастровий номер НОМЕР_1, за адресою АДРЕСА_1, за умовами якого позивачі набули право часткової власності на вказану вище земельну ділянку у наступних частках: ОСОБА_1 - 2/6 частки земельної ділянки, ОСОБА_2 - 3/6 частки земельної ділянки, ОСОБА_3 - 1/6 частки земельної ділянки.

13 листопада 1992 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого ОСОБА_4 набула право власності на жилий будинок з прилеглими до нього надвірними будівлями та спорудами, розташованих на земельній ділянці розміром 400 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1. На вказаній земельній ділянці розташований жилий будинок - цегляний, жилою площею 50,9 кв. м та надвірні будівлі та споруди: льох під буквою «Б», сарай під літерою «В», спорудження.

Відповідно до п. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись в вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Положеннями ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

На підтвердження своїх вимог позивачі посилаються на встановлення ОСОБА_4 паркана із профільованого листа, який виступає на належну позивачам земельну ділянку, та відмежувала погріб, який незаконно зайняла і використовує у власних цілях та всупереч інтересам позивачів.

Відповідно до договорів купівлі-продажу від 31.08.2012 року, а також даних технічного паспорта на житловий будинок АДРЕСА_1 виготовленого 03.08.2012 року КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна», позивачам на праві спільної часткової власності належить домоволодіння, що розташоване за вказаною вище адресою, яке складається з наступних господарських будівель і споруд: житловий будинок під літерою «А», прибудова під літерою «а», погріб під літерою «В», вбиральня під літерою «Г», споруди під номерами 1-2. (т. 1 а.с. 40-42).

За змістом договору купівлі-продажу від 13.11.1992 р., а також даних технічного паспорта на житловий будинок АДРЕСА_1 виготовленого 14.06.1991 року Київським міським бюро технічної інвентаризації, ОСОБА_4 набула у власність жилий будинок, що розташований за вказаною адресою, з прилеглими до нього надвірними будівлями та спорудами, а саме: жилий будинок під літерою «А», погреб під літерою «Б», сарай під літерою «В» (т. 1 а.с. 146-149).

Таким чином, з матеріалів цивільної справи вбачається, що на підставі відповідних правочинів, позивачі стали власниками окрім іншого нерухомого майна, господарської будівлі - льоху (погрібу), позначеного у технічному паспорті під літерою «В», площею 8,3 кв. м., об'ємом 17 м. куб., а відповідач - льоху (погрібу), позначеного у технічному паспорті під літерою «Б», об'ємом 32 м. куб.

Вказані обставини стверджуються і матеріалами реєстраційних справ на домоволодіння АДРЕСА_1 копії яких витребувано судом з КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна».

Звертаючись до суду з первісним та зустрічним позовами, сторони у справі стверджують, що вказані погріби, позначені під літерами «Б» та «В», є одним і тим частим погребом.

Відповідно до положень ст. 143 Цивільного процесуального кодексу України, для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Згідно положень Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998 року, основними підвидами інженерно-технічної експертизи є, зокрема, будівельно-технічна та земельно-технічна експертизи. Основними завданнями вказаних видів експертизи є визначення відповідності фактичного розташування будівель, споруд та інших об'єктів відносно меж земельних ділянок їх розташуванню у відповідній технічній документації; визначення відповідності фактичного землекористування в частині порушення меж та накладання земельних ділянок відповідно до правовстановлювальних документів та документації із землеустрою на ці земельні ділянки. З метою встановлення обставин, на які сторони посилались на як підставу своїх позовних вимог та заперечень, судом ухвалами від 02.03.2015 року та 15.10.2015 року у справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, з метою встановлення обставин розташування спірних об'єктів нерухомого майна по відношенню до меж земельних ділянок, належних сторонам у справі.

Вказані ухвали суду не були виконані, а експертизи не були проведені, з підстав невиконання вимоги експертів про оплату вартості проведення експертиз.

У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України).

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд зазначає, що матеріали цивільної справи не містять належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 58,59 ЦПК України, які б підтверджували факт порушення відповідачем ОСОБА_4 прав позивачів у справі, шляхом створення перешкод у користуванні належним позивачам майном в тому числі, порушення меж земельних ділянок відповідно до правовстановлюючих документів та документації із землеустрою на ці земельні ділянки. Так само, не містять матеріали цивільної справи і доказів, які б підтверджували факт того, що погріб, позначений у технічному паспорті позивачів під літерою «В», площею 8,3 кв. м., об'ємом 17 м. куб., та погріб, позначений у технічному паспорті відповідача під літерою «Б», об'ємом 32 м. куб., є одним і тим самим об'єктом нерухомого майна.

Посилання представника позивача ОСОБА_1 як на доказ на підтвердження вказаних обставин, на лист КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна», в якому бюро інвентаризації зроблено висновок про те, що вказані вище погріби є одним і тим же об'єктом нерухомого майна, не може бути прийнятий судом до уваги в силу вимог ст.ст. 57,59 ЦПК України. Саме для встановлення вказаних обставин, для підтвердження чи спростування факту того, що зазначені погріби є одним і тим же об'єктом нерухомого майна, судом двічі і було призначено судову будівельно-технічну експертизу, оплата яких не була здійснена, у зв'язку із чим експертизи проведені не були.

На основі з'ясованих обставин, оцінивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку про недоведеність первісних та зустрічних позовних вимог, у зв'язку із чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись ст.ст. 317, 319, 321, 391 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 88, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: ТОВ «Геопроект», Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації, Київська міська державна адміністрація, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Козаєва Наталія Михайлівна, про усунення перешкод та зобов'язання вчинити дії, - відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна», про припинення права власності та визнання права власності, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя