Справа № 183/1452/15
Провадження № 2/183/151/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2016 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Майної Г. Є.,

з секретарем Данильченко Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новомосковську Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "УКРСОЦБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "УКРСОЦБАНК", третя особа Національний банк України про визнання кредитного договору недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

ПАТ "УКРСОЦБАНК" звернувся до суду з зазначеним вище позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 23 серпня 2006 року між АКБСР "УКРСОЦБАНК" (правонаступником якого є ПАТ "УКРСОЦБАНК") та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 1/55-6, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 80 000 євро на придбання нерухомого майна, а позичальник в свою чергу зобов'язався повернути суму кредиту, сплатити за користування кредитними коштами 12 % річних, які нараховуються на фактичну заборгованість за кредитом, з кінцевим терміном повернення 22 серпня 2016 року.

Зі своєї сторони, банк виконав всі умови підписаного договору, і надав ОСОБА_1 кредит у зазначеному вище розмірі, однак, відповідач в порушення взятих на себе зобовязань, своєчасно не сплачував кредит та відсотки за користування кредитом, в результаті чого станом на 25 серпня 2015 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 3 500 467 грн. 66 коп. Зазначену суму, а також судові витрати позивач просить стягнути з відповідача.

Відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом, в обгрунтування якого посилався на те, що 23 серпня 2006 року ним з АКБ "УКРСОЦБАНК" підписаний договір кредиту № 1/55-6, проте після підписання кредитного договору кредитні кошти він не отримав, оригінал кредитного договору, що є примірником позичальника, він не отримував та за його отримання не розписувався, а тому вважав зазначений договір неукладеним. Крім того, сторонами не визначений розмір зобов'язання та його еквівалент. Просив визнати недійсним кредитний договір № 1/55-6, підписаний 23 серпня 2006 року ОСОБА_1 та АКБ "УКРСОЦБАНК".

Представник позивача ПАТ "УКРСОЦБАНК" в судовому засіданні позовні вимоги банку підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові, просив його задовольнити. Позовні вимоги за зустрічним позовом не визнав, просив в його задоволенні відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги ПАТ "УКРСОЦБАНК" не визнав в повному обсязі і просив у їх задоволенні відмовити. Зустрічний позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в ньому, просив його задовольнити. У разі відмови у задоволенні зустрічного позову, просив застосувати строк позовної давності до позовних вимог банку, посилаючись на п. 4.5 спірного кредитного договору.

Третя особа за зустрічним позовом в судове засідання не з'явилась, надавши письмові пояснення, просила розглядати справу у її відсутність.

Суд, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про відмову у задоволенні первісного та зустрічного позовів, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин.

Згідно зі ст. 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав і обовязків є договори.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Як встановлено в судовому засіданні, 23 серпня 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "УКРСОЦБАНК" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "УКРСОЦБАНК") і відповідачем ОСОБА_1 укладений договір кредиту № 1/55-6, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в сумі 80 000 євро на придбання нерухомого майна, а відповідач, в свою чергу, зобовязався повернути суму кредиту, сплатити за користування кредитними коштами 12 % річних на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 22 серпня 2016 року.

У відповідності до умов кредитного договору, відповідач зобовязався суворо дотримуватись умов положень цього договору, своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання, використовувати кредит лише на цілі, визначені цим договором, сплачувати проценти за використання кредиту в порядку, визначеному договором (п. 3.3.7, 3.3.8, 3.3.9, 3.3.10 договору кредиту).

Пунктом 2.1 договору кредиту обумовлено, що надання кредиту здійснюється шляхом видачі позичальнику готівкових грошей в іноземній валюті (Євро) з конвертацією через операційну касу кредитора в гривні та прийняттям суми в гривнях для перерахування на цілі, визначені п.1.2 договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ст. 524 Цивільного кодексу України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

У відповідності до п. 2.3. Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, затвердженого Постановою Правління НБУ № 275 від 17 липня 2001 року(зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 21 серпня 2001 року за № 730/5921) за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу Національного банку України банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями.

Посилання ОСОБА_1 на те, що він не отримував кредитних коштів, не можуть бути підставою для визнання кредитного договору неукладеним, а тому недійсним, оскільки згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 11 липня 2012 року у справі № 6-63цс12.

Крім того, суд приходить до висновку, що позивач, взяті на себе зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши кредитні кошти відповідачу, виходячи з наступного.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що у період з 05 вересня 2006 року до 11 червня 2007 року включно ОСОБА_1 були здійснені платежі на погашення кредитної заборгованості, а також він вчиняв послідовні та узгоджені дії щодо врегулювання кредитної заборгованості на більш вигідних для себе умовах, що свідчить про визнання ним факту отримання коштів за кредитним договором.

Недотримання позичкодавцем вимог щодо письмової форми оспорюваного кредитного договору спростовується матеріалами справи, які містять завірену належним чином копію такого договору, а його оригінал оглянутий судом в судовому засіданні. Судом враховано і те, що в судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 не заперечував факт підписання відповідачем спірного кредитного договору.

Таким чином, зазначені ОСОБА_1 у зустрічному позові обставини, не можуть бути підставами для визнання кредитного договору № 1/55-6 від 23 серпня 2006 року недійсним і задоволення зустрічного позову.

Судом встановлено, що в порушення умов договору кредиту, відповідач ОСОБА_1 з липня 2007 року припинив сплачувати суми за кредитом і відсотки за користування кредитними коштами, в звязку з чим, загальна сума заборгованості станом на 25 серпня 2015 року складає 140 434,49 євро, що за курсом НБУ станом на 25 серпня 2015 року (24,9260 грн. за 1 євро) становить 3 500 467,66 грн., з яких: залишок суми кредиту 77 332 євро в еквіваленті до 1 927 576,12 грн., на дострокове повернення якого позивач набув право відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України з нарахуванням процентів за кредит, надіславши листом 04 листопада 2014 року відповідачу відповідну вимогу; заборгованість з процентів 63 102,49 євро в еквіваленті до 1 572 891,55 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком та випискою по особовому рахунку, з якими суд погоджується.

Незважаючи на це, позовні вимоги ПАТ "УКРСОЦБАНК" задоволенню не підлягають,виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 1.1 кредитного договору погашення кредиту буде здійснюватися до 10 числа (включно) кожного місяця, починаючи з вересня 2006 року (останній платіж 2016 року) та кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 22 серпня 2016 року, на умовах, визначених цим договором.

Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту на фактичну заборгованість за фактичну кількість днів у періоді (28-29-30-31/360), щомісячно в останній робочий день місяця без урахування останнього робочого та послідуючих неробочих днів місяця, а також в день дострокового повернення заборгованості за кредитом в повній сумі. При розрахунку відсотків враховується день надання та не враховується день повернення кредиту. Відсотки нараховуються з розрахунку факт/360.

Відповідно до п. 2.4.1 кредитного договору сплата відсотків здійснюється у валюті кредиту на рахунок № 2401 в Дніпропетровській обласній філії АКБ "УКРСОЦБАНК" включно до 10-го числа місяця, наступного за тим, в якому нараховані відсотки, а також в день дострокового повернення кредиту. Якщо 10-те число місяця є неробочим днем, то позичальник зобов'язаний сплатити суму нарахованих відсотків, згідно з п. 2.4 цього договору, у попередній робочий день.

Згідно з пунктом 4.5 кредитного договору в разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, передбачених пунктами 3.3.9., 3.3.10, цього договору, протягом більше, ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити відсотки за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Визначення поняття "зобов'язання" міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як "строк договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (статті 530, 631 ЦК України).

Одним з видів порушення зобов'язання є прострочення невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Відповідно до частини п'ятої цієї статті за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Згідно з пунктом 4.5 кредитного договору в разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обовязків, визначених пунктами 3.3.9 (сплата відсотків), 3.3.10 (своєчасна та в належному розмірі сплата кредиту й відсотків) цього договору, протягом більше, ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив та відповідно позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов'язання, та визначили умови такого повернення коштів.

Судом встановлено, що останній платіж за кредитним договором ОСОБА_1 здійснив 11 червня 2007 року, наступний черговий платіж повинен був сплатити до 10 липня 2007 року, чого не зробив, а тому за пунктом 4.5 договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив через 60 днів, тобто з 09 вересня 2007 року.

Оскільки строк виконання основного зобов'язання було змінено на 09 вересня 2007 року, то саме з цього моменту у позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав, однак банк звернувся до суду із зазначеним позовом лише 11березня 2015 року, тобто зі спливом строку позовної давності.

За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Таким чином, суд приходить до висновку, що у зв'язку з неналежним виконанням умов договору, змінився строк виконання основного зобов'язання (пункт 4.5 договору) та банк мав право з 09 вересня 2007 року й протягом трьох років від цієї дати звернутися до суду із позовом, однак позовну заяву подав до суду лише у березні 2015 року, а тому позовні вимоги щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягають з причин пропуску строку позовної давності.

Аналогічна правова позиція викладені і у постанові Верховного Суду України від 29 червня 2016 року у справі № 6-1188цс16.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати ПАТ "УКРСОЦБАНК" відшкодуванню не підлягають, а судові витрати у вигляді судового збору за розгляд судом позовної заяви ОСОБА_1 необхідно компенсувати за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Публічному акціонерному товариству "УКРСОЦБАНК" в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до Публічного акціонерного товариства "УКРСОЦБАНК", третя особа Національний банк України про визнання кредитного договору недійсним відмовити.

Судові витрати Публічному акціонерному товариству "УКРСОЦБАНК" не відшкодовувати; судові витрати у вигляді судового збору за розгляд судом позовної заяви ОСОБА_1 компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області апеляційної скарги протягом десяти днів, починаючи з наступного за днем його проголошення, а особами відсутніми в судовому засіданні - з наступного за днем вручення його копії.

Суддя Г.Є. Майна