Апеляційний суд Житомирської області
Справа №2-8/00 Головуючий у 1-й інст. Шимко В.П.
Категорія 59 Доповідач Павицька Т. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Косигіної Л.М., Худякова А.М.,

секретаря Ковальської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання реєстраційного посвідчення частково недійсним, виділення частини паю, квартири, та визнання права власності на пай, квартиру та майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Бердичівського міського суду Житомирської області від 18 грудня 2000 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Бердичівського міського суду Житомирської області від 18 грудня 2000 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання реєстраційного посвідчення частково недійсним, виділення частини паю, квартири, та визнання права власності на пай, квартиру та майно залишено без розгляду.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16 жовтня 2015 року відновлено судове провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання реєстраційного посвідчення частково недійсним, виділення частини паю, квартири, та визнання права власності на пай, квартиру та майно в частині ухвали від 18.12.2000 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, просить скасувати ухвалу суду від 18.12.2000 року, оскільки вона порушує його право на судовий захист.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи за позовом ОСОБА_1 розпочався в лютому 1998 року.

Так, ухвалою судді Бердичівського міського суду Житомирської області від 05 лютого 1998 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2О про визнання реєстраційного посвідчення частково недійсним, виділення частини паю, квартири, та визнання права власності на пай, квартиру та майно.

Згідно з ч. 4 ст.172 ЦПК України (в редакції на час постановлення оскаржуваної ухвали) у разі неявки в судове засідання позивача без поважних причин за викликом суду відповідно до частини третьої цієї статті або його повторної неявки за викликом суду незалежно від причин суд залишає заяву без розгляду ( пункт 4 статті 229 цього Кодексу).

Відповідно до п.4 ст.229 ЦПК України (в редакції на час постановлення оскаржуваної ухвали) суд залишає заяву без розгляду у випадку неявки в судове засідання позивача за викликом суду без поважних причин або повторної неявки позивача за викликом суду незалежно від причин (стаття 172 цього Кодексу).

За змістом зазначених вище норм суд наділений правом на залишення заяви без розгляду у випадку неявки в судове засідання позивача за викликом суду без поважних причин або повторної неявки позивача за викликом суду незалежно від причин.

Із змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що позивач на неодноразові виклики до суду не з'являвся без поважних причин і про причини своєї неявки суд не повідомляв.

На останнє судове засідання не з'явився, надіслав заяву до суду про відкладення судового засідання у зв'язку із смертю його сестри і дочки відповідача.

Відповідач заперечив проти задоволення заяви, оскільки позивач був вкрай поганих стосунках із сестрою, ніякої участі в похоронах не приймав, дочку похоронив сам.

Заява ОСОБА_1 про відкладення судового засідання призначеного на 18 грудня 2000 року не зберіглася у зв'язку із закінчення строку зберігання цивільної справи.

На час постановлення оскаржуваної ухвали справа перебувала в провадженні суду три роки.

Згідно з ч. 2 ст.99 ЦПК України (1963 р.) особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користувватися належними їм процесуальними правами.

Зважаючи на тривалість судового провадження та необхідність захисту власного позову, тим не менш, позивач постійно ініціював відкладення розгляду справи.

Таким чином, суд дійшов вірного висновку про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду на підставі ч.4 ст. 172, п. 4 ч. 1 ст. 229 ЦПК України (1963 року).

Судове рішення відповідає вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки судові процедури повинні бути справедливими і розумними як до відповідача, так і до позивача.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає відхиленню, а постановлена ухвала суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.209, 303, 304, 307, 312, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Бердичівського міського суду Житомирської області від 18 грудня 2000 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді