29.02.2016 Справа № 380/9/16-ц
Провадження по справі № 2/380/47/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2016 року Тетіївський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лісовенка П.І.

при секретарі Романовській Л.І.

з участю представника адвоката Нечепуренка А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тетієві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про захист виключних авторських прав,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просить захистити порушені фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 авторські права ОСОБА_2 шляхом стягнення з відповідача суму компенсації в розмірі 30 мінімальних заробітних плат, що становить 41340,00гривень, та стягнути понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі авторського договору замовлення від 05.08.2011 року та акту прийому-передачі роботи від 05.09.2011 року набув виключних майнових прав на твір образотворчого мистецтва - портрет. Відповідач порушив його права шляхом відтворення, публічного показу і розповсюдження без дозволу контрафактних примірників переробленого твору, зокрема, відтворював, демонстрував і реалізовував в інтернет-магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» чохол для телефону з малюнком, в структурі якого без дозволу позивача відтворено перероблений твір, авторські права на який належать позивачу, згідно п.п.а), б) ч.1 ст.50 ЗУ «Про авторське право і суміжні права».

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не прибув, надіслав до суду письмові пояснення, в яких просить справу розглядати за відсутності позивача.

Представник відповідача адвокат Нечепуренко А.В. позовні вимоги не визнав повністю, посилаючись на письмові заперечення.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги необґрунтовані і не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 05.08.2011 року між ОСОБА_2 (замовник) та ОСОБА_4 (автор) укладено авторський договір замовлення, відповідно до якого автор зобов'язується створити і передати замовнику твір образотворчого мистецтва - Портрет, в строк до 05.09.2011 року, та зобов'язується разом з матеріальним носієм твору передати (відчужити) замовнику, у відповідності з умовами даного договору та керуючись ст.ст.440,441 ЦК України та ст.ст.15,31 ЗУ «Про авторське право і суміжні права», майнові права на твір, зокрема: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання.(а.с.15-17).

Із Акту прийому-передачі роботи від 05.09.2011 року вбачається, що автор ОСОБА_4 створила та передала замовнику ОСОБА_2 твір образотворчого мистецтва - портрет, на якому зображено молодого хлопця у вишиванці, який тримає в руках прапор України, а внизу - розміщено надпис «ІНФОРМАЦІЯ_2».

Тобто, позивач, вважає, що на підставі зазначених Договору та Акту прийому-передачі роботи, набув виключних майнових прав на твір образотворчого мистецтва - портрет хлопця у вишиванці з написом «ІНФОРМАЦІЯ_2».

Із матеріалів справи вбачається, що 23.12.2015 року позивачем було зафіксовано та встановлено, що на сайті інтернет-магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» (інтернет адреса: «ІНФОРМАЦІЯ_3 в якому здійснює господарську діяльність відповідач фізична особа-підприємець ОСОБА_3, зафіксовано факт публічного показу та розповсюдження чохла силікованого з нанесеним малюнком «ІНФОРМАЦІЯ_2», в якому відтворено перероблений твір образотворчого мистецтва, авторські права на який належать позивачу. (а.с.8).

24.12.2015 року позивачем у відповідача було придбано чохли силіковані для телефону з нанесеним малюнком «ІНФОРМАЦІЯ_2» в кількості 10 штук, що підтверджується копією видаткової накладної №102 від 24.12.2015 року. (а.с.14).

На вказаних чохлах зображений портрет козака у вишиванці, з прапором України в руках, з написом «ІНФОРМАЦІЯ_2».

Відповідно до ч.1 ст.435 ЦК України, ч.1 ст.11 Закону України «Про авторське право і суміжні права», первинним суб'єктом , якому належить авторське право, а автор твору.

Відповідно до ч.2 ст.11 Закону України «Про авторське право і суміжні права», авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про авторське право і суміжні права», до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать: виключне право на використання твору; виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами.

Представник відповідача у своїх запереченнях посилається на сюжет «ІНФОРМАЦІЯ_4» передачі «Вікна-новини» від ІНФОРМАЦІЯ_5 року на каналі СТБ, із якого вбачається, що героєм зображення хлопця у вишиванці з прапором у руках є ОСОБА_6. Зі слів журналіста ОСОБА_7: «…Малюнок активно використовували, як аватарку, у соцмережевих групах, а згодом, і, як зображення до повідомлень до подій Майдану. У жовтні 2010 року ОСОБА_8 сфотографувала ОСОБА_2 на свято Покрови, а потім художниця ОСОБА_4 перемалювала його, а щоб додати патріотичності дописала знизу «ІНФОРМАЦІЯ_2»… Та ні ОСОБА_4, ні сам ОСОБА_2 на частку з продажів сувенірної продукції не претендують і це попри те, що ОСОБА_2 юрист фахівець саме з авторських прав». Зі слів ОСОБА_2: «Є такі зображення, використовують нехай, якщо подобається…»

Тобто, представник відповідача вказує, що публічно через засоби масової інформації, зокрема, через програму «Вікна-новини» ІНФОРМАЦІЯ_5 року, на сувенірному ринку хлопець зображений на сувенірах, надав всім дозвіл(згоду) на використання даного зображення.

Крім того зазначає, що зображення національних символів, традиційних знань, фольклору, національних гасел, не може бути ніким монополізовано, в яких би композиціях вони не були зображені, зокрема, зображення прапору України, української подільської вишиванки, національного гасла «ІНФОРМАЦІЯ_2.

Із письмового пояснення позивача ОСОБА_2 щодо надання публічного дозволу на використання твору вбачається, що на момент даного сюжету позивач вважав за можливе поодиноке використання свого твору.

Однак, виходячи зі змісту даного сюжету, дозвіл на використання свого зображення давав ОСОБА_6, а не позивач ОСОБА_2. Крім того, портрет хлопця перемальований із фотографії, зробленої ОСОБА_8.

За даних обставин, суд вважає, що позивачем не доведено факту наявності саме в нього виключних майнових прав на портрет хлопця.

Також, позивач в позовній заяві зазначає, що відповідач порушив його права шляхом відтворення, публічного показу і розповсюдження без дозволу позивача контрафактних примірників переробленого твору.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про авторське право і суміжні права», контрафактний примірник твору, фонограми, відеограми - примірник твору, фонограми чи відеограми, відтворений, опублікований і (або) розповсюджуваний з порушенням авторського права і (або) суміжних прав, у тому числі примірники захищених в Україні творів, фонограм і відеограм, що ввозяться на митну територію України без згоди автора чи іншого суб'єкта авторського права і (або) суміжних прав, зокрема з країн, в яких ці твори, фонограми і відеограми ніколи не охоронялися або перестали охоронятися.

Примірник твору - копія твору, виконана у будь-якій матеріальній формі.

Копія( дані Академічного тлумачного словника української мови) - це точне відтворення чого-небудь, що цілком відповідає оригіналові.

Тобто, виходячи із визначення термінів: « контрафактний примірник твору», «примірник твору» та тлумачення слова «копія», портрет козака у вишиванці з написом «ІНФОРМАЦІЯ_2» не є копією портрету молодого хлопця у вишиванці з написом «ІНФОРМАЦІЯ_2», оскільки, не є точним відтворенням портрету хлопця у вишиванці, а тому, не може бути контрафактним примірником твору, в розумінні терміну, визначеного ст.1 ЗУ «Про авторське право і суміжні права».

Крім того, відповідач безпосередньо не здійснював реалізацію (продаж) цілісного об'єкта, зокрема, портрета хлопця у вишиванці, а здійснював продаж чохлів із зображенням портрету козака, який є самостійним об'єктом.

Доведення факту порушення авторських прав здійснюється засобами доказування, передбаченими чинним цивільно-процесуальним законодавством.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У п.12 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» №5 від 04.06.2010 року зазначено, що майнова відповідальність за порушення авторського права і (або) суміжних прав настає за наявності певних, установлених законом, умов: факту протиправної поведінки особи (наприклад, вчинення дій, передбачених статтями 50 та 52 Закону №3792-ХІІ); шкоди, завданої суб'єкту авторського права і (або) суміжних прав; причинно-наслідкового зв'язку між завданою шкодою та протиправною поведінкою особи; вини особи, яка завдала шкоди.

Позивач повинен довести факт наявності в нього авторського права і (або) суміжних прав, факт порушення його прав відповідачем або загрозу такому порушенню, розмір шкоди (за винятком вимоги виплати компенсації), якщо вона завдана, та причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою і діями відповідача.

Тобто, необхідною умовою настання відповідальності є доведення порушення авторських прав або загрози такого порушення.

Позивачем не надано суду доказів продажу відповідачем саме портрету хлопця у вишиванці, з прапором України в руках, з написом «ІНФОРМАЦІЯ_2»

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи, що позивачем не доведено і належними доказами не підтверджено факт порушення відповідачем авторського права та що в результаті дій відповідача і з його вини завдано позивачу майнової шкоди, суд вважає, що правові підстави для задоволення позовних вимог про захист порушених відповідачем авторських прав позивача шляхом стягнення з відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 суми компенсації в розмірі 30 мінімальних заробітних плат, відсутні, тому, в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 10,15,60,208,209,212-215,218,294 ЦПК України, ст. ст.435,437ЦК України, Законом України «Про авторське право і суміжні права», суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про захист виключних авторських прав, відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області через Тетіївський районний суд Київської області.

Суддя: П.І.Лісовенко