Справа № 452/1069/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"04" травня 2016 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді Казана І.С.

при секретарі Топорович В.В.,

із участю: позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Самборі Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кульчицької сільської ради Самбірського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до місцевого суду із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно. У підтвердження позовних вимог посилається на те, що 16.03.2015 року померла ОСОБА_3. При житті 05.06.2012року влна склала заповіт, відповідно до якого, належний їй житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами в с. Кульчиці Самбірського району по вул. Паславської, 8 та земельні ділянки розташовані в с. Кульчиці Кульчицької сільської ради Самбірського району згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ00895, заповіла ОСОБА_1. Після смерті ОСОБА_3 позивач звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено із-за того, що Державний акт на право приватної власності на землю серії ЛВ00895 виданий ОСОБА_5, а згідно свідоцтва про смерть серії І-СГ №378357 померла ОСОБА_3. Оскільки іншого порядку переходу права власності немає, ОСОБА_1 просить в судовому порядку постановити рішення, яким визнати його власником спадкового майна.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги та посилався на обставини, зазначені в позовній заяві.

Представник відповідача виконкому Кульчицької сільської ради Самбірського району Львівської області ОСОБА_2 позов по суті визнала та пояснила, що не заперечує проти визнання права власності на спадкове майно ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1

Зясувавши обставини справи та заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав:

Судом установлено, що згідно свідоцтва про смерть серії І-СГ №378357 ОСОБА_3померла 16.03.2015 року.

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ00895 від 24.11.1999 року, ОСОБА_5при житті належали земельні ділянки загальною площею 0,49га, призначені для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства на території с. Кульчиці Кульчицької сільської ради Самбірського району Львівської області.

Із довідки №302, виданої виконавчим комітетом Кульчицької сільської ради Самбірського району Львівської області 26.02.2016 року відомо, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є однією і тією ж особою, яка померла 16.03.2015 року.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по-батькові якої не збігається з імям, по-батькові, прізвищем цієї особи, зазначеним у паспорті чи свідоцтві про народження.

Згідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право.

Тому, заслухавши пояснення ОСОБА_1 як заявника та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що необхідно встановити факт належності ОСОБА_3, яка померла 16.03.2015 року Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ 00895 від 24.11.1999 року, виданого на імя ОСОБА_5.

Із заповіту від 05.06.2012 року відомо, що ОСОБА_3 на випадок своєї смерті розпорядилася про належний їй житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами в с. Кульчиці Самбірського району по вул. Паславської, 8 та земельні ділянки розташовані в с. Кульчиці Кульчицької сільської ради Самбірського району згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ00895, заповіла ОСОБА_1.

Із приводу спадкування ОСОБА_1 звертався до приватного нотаріуса ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено із-за того, що Державний акт на право приватної власності на землю серії ЛВ00895 виданий ОСОБА_5, а згідно свідоцтва про смерть серії І-СГ №378357 померла ОСОБА_3.

Відповідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1233 ЦК України ОСОБА_1 являється спадкоємцем по заповіту майна ОСОБА_3.

Главою 5 Цивільного-процесуального Закону регламентовано поняття доказів, їх належність та допустимість; обовязок доказування і подання доказів. Тому, при задоволенні позову суд виходить із засад змагальності щодо подання таких, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, диспозитивності цивільного судочинства; з аналізу представлених і наявних у цивільній справі документів. У тому числі в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 просив визнати право власності на спадкове майно. Представник відповідача ОСОБА_2 позов по суті визнала. Судом не встановлено підстав для відмови у прийнятті визнання представником відповідача позову, а тому визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів ОСОБА_1 чи інших осіб.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 174, 209, 212, 214 - 215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_3, яка померла 16.03.2015 року Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ 00895 від 24.11.1999 року, виданого на імя ОСОБА_5.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований і проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2«а»/9 Львівської області, - право власності на земельні ділянки загальною площею 0,49га, призначені для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства на території с. Кульчиці Кульчицької сільської ради Самбірського району Львівської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ 00895 від 24.11.1999 року, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла 16.03.2015 року.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції протягом десяти днів із дня його проголошення.

Суддя