РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 року

Володимир - Волинський міський суд, Волинської області в складі :

головуючого судді - Канівця Л.Ф.,

за участю секретаря Громяк А.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача- Сафулько С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Управління Служби безпеки України у Волинській області до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання осіб такими , що втратили право користування службовим жилим приміщенням , та виселення ,-

В С Т А Н О В И В ;

Управління Служби безпеки України у Волинській області звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визнання осіб такими , що втратили право користування службовим жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 - Волинську , Волинської області та виселення ОСОБА_3 з даного службового жилого приміщення , посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_2 проходив військову службу в органах СБ України з 25.08. 1999 року і був звільнений з військової служби в органах СБ України та виключений зі списків особового складу Управління СБУ у Волинській області з 28.02.2013 року на підставі наказу Голови СБУ № 181 ос від 15 лютого 2013 року та наказу Управління СБ України № 38 ОС від 25.02.2013 року .

У період з 1999 року по 2013 роки ОСОБА_2 проходив військову службу у м. Володимирі - Волинську . З огляду на відсутність в нього житла для проживання у даному місті , житлово побутовою комісією Управління 16 листопада 2004 року , згідно протоколу було вирішено надати для проживання йому та членам його сімї дружині ОСОБА_3В , сину ОСОБА_7 службову двохкімнатну квартиру АДРЕСА_2 - Волинську .

На підставі клопотання управління СБУ у Волинській області рішенням виконавчого комітету ОСОБА_1 Волинської міської ради від 15.06. 2006 року № 169 квартира АДРЕСА_3 Волинську було надано статус службової квартири управління СБ України у Волинській області, надано для проживання ОСОБА_8 та членам його сімї , видано ордер на засклення службової квартири .

В 2007 році в ОСОБА_2 народився син ОСОБА_5 ,

Після звільнення з військової служби в Управлінні СБУ у Волинській області 28.02.2013 року ОСОБА_2 надане службове приміщення Управлінню не здав , продовжує його використовувати , чим порушуються права позивача , оскільки відповідачі проживають та зареєстровані у вказаній квартирі , унеможливлює використання її за цільовим призначенням надання для проживання співробітникам Управління , які проходять військову службу в м. Володимирі - Волинську .

Відповідно до п.34 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР , затв. ОСОБА_9 Міністрів УРСР від 04 лютого 1998 року № 37 робітники і службовці , що припинили трудові відносини з підприємством , установою , організацією , а також громадяни , які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням , підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами , які з ними проживають ,без надання іншого жилого приміщення . Виселення проводиться в судовому порядку .

Згідно п.21 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями , ОСОБА_9 Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2006 року № 1081 при звільненні з військової служби військовослужбовець підлягає виселенню із службового житлового приміщення з усіма членами сімї , якщо інше не передбачено законодавством . А відтак відповідачі втратили право користування службовою квартирою , оскільки не являються співробітниками Управління Служби безпеки України у Волинській області .

При розгляді справи представник позивача подав до суду заяву про уточнення позовних вимог , пославшись , що згідно пункту 5.19 Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Служби безпеки України та членам їх сімей житлових приміщень , затвердженої наказом Служби безпеки України 06.11.2007 року , підлягають виселенню зі службового жилого приміщення колишні члени сімї співробітника , які проживають з ним після розірвання шлюбу , у двомісячний термін з дня розірвання шлюбу. У випадку , якщо вказані особи в добровільному порядку не звільняють службове житлове, приміщення , їх виселення проводиться у судовому порядку .

Оскільки, на час розгляду справи судом шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 розірвано то відповідно до ст. 64 ЖК України ОСОБА_3 не є членом сімї ОСОБА_10 а тому вона підлягає виселенню з службового жилого приміщення .

Посилаючись на зазначені обставини та обставини наведені в позовній та уточненій заяві представник позивача просить задовольнити його вимоги , визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4, ОСОБА_5 такими , що втратили право користування службовим жилим приміщенням в квартирі № 35, будинку № 107 в м. Володимирі - Волинську , Волинської області та виселити ОСОБА_3 із спірного жилого приміщення з квартири АДРЕСА_4 .

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася ,хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином . Суд вважає , що вона в судове засідання не зявилася без поважних причин , справу можливо розглянутим у її відсутність .

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги Управління Служби безпеки України у Волинській області не визнав , пославшись на подані заперечення на позовну заяві . Просить в позові відмовити .

Заслухавши пояснення сторін , свідків , перевіривши матеріали справи , суд вважає , що позовні вимоги Управління Служби безпеки України у Волинській області до задоволення не підлягають .

В судовому засіданні встановлено , що відповідач ОСОБА_2 проходив військову службу в органах СБ України з 25.08. 1999 року і був звільнений з військової служби в органах СБ України та виключений зі списків особового складу Управління СБУ у Волинській області з 28.02.2013 року на підставі наказу Голови СБУ № 181 ос від 15 лютого 2013 року та наказу Управління СБ України № 38 ОС від 25.02.2013 року .

У період з 1999 року по 2013 роки ОСОБА_2 проходив військову службу у м. Володимирі - Волинську .

З огляду на відсутність в нього житла для проживання у даному місті, житлово побутовою комісією Управління 16 листопада 2004 року , згідно протоколу, було вирішено надати для проживання йому та членам його сімї дружині ОСОБА_3В , сину ОСОБА_7 службову двохкімнатну квартиру АДРЕСА_2 - Волинську .

На підставі клопотання управління СБУ у Волинській області, рішенням виконавчого комітету ОСОБА_8 Волинської міської ради від 15.06. 2006 року № 169 квартира АДРЕСА_3 Волинську було надано статус службової квартири управління СБ України у Волинській області,і надано для проживання ОСОБА_11 та членам його сімї , видано ордер на заселення службової квартири .

В 2007 році в ОСОБА_2 народився син ОСОБА_5 ,

Дана обставина підтверджується витягом з протоколу № 91 засідання ЖПК УСБУ у Волинській області від 16.11. 2004 року , рішенням виконавчого комітету ОСОБА_8 - Волинської міської ради від 15.06. 2006 року № 169 про видачу ордерів на заселення службових квартир, взяття громадян на квартирний облік , довідкою з місця проживання та склад сімї .

Із витягу з наказу від 25 лютого 2013 року №38-ОС вбачається , що ОСОБА_2 виключено зі списків особового складу , звільненого наказом Голови СБУ № 181 ос від 15 лютого 2013року у запас Збройних Сил України з 28 лютого 2013 року .

Календарна вислуга років на 28 лютого 2013 року становить 13 років 06 місяців 03 дні .

Після звільнення з військової служби в Управлінні СБУ у Волинській області 28.02.2013 року ОСОБА_2 надане службове приміщення Управлінню не здав , продовжує його використовувати для свого проживання та проживання його сімї .

Згідно ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку , передбачених законом .

Згідно із п. 14 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями , затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081 службове житлове приміщення надається військовослужбовцю на всіх членів сімї , які проживають разом з ним ( у тому числі на дружину ( чоловіка ) і неповнолітніх дітей, які проживають окремо від військовослужбовця в даному або іншому населеному пункті .

Аналогічна норма міститься у п. 14 Положення про надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР , затв. ОСОБА_9 Міністрів УРСР від 04.02. 1988 року № 937 та в п. 5.1. Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Служби безпеки України та членам їх сімей житлових приміщень , затвердженої наказом СБУ від 06.11. 2007 року № 792 .

Із пояснень сторін та матеріалів справи вбачається, що оскільки в ОСОБА_2 не було житла для проживання у місці проходження ним військової служби то було прийнято рішення про надання йому та членам його сімї квартири в м. Володимирі - Волинську АДРЕСА_5 .

Згідно п.21 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями , затв. ОСОБА_9 Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2006 року № 1081 при звільненні з військової служби військовослужбовець підлягає виселенню із службового житлового приміщення з усіма членами сімї , якщо інше не передбачено законодавством . Відповідно до п.5.18 Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Служби безпеки України та членам їх сімей житлових приміщень , виселення зі службових житлових приміщень здійснюється у порядку та на підставах , визначених згідно законодавства України .

Згідно ст. 108 ЖК України , виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав , установлених законом .

До користування службовими жилими приміщеннями згідно ст. 123 ч.2 ЖК України застосовуються правила про договір найму жилого приміщення , крім правил , передбачених статтями 73-76,79-83,85,90, частиною шостою статті 101, статтями 103-106 цього Кодексу .

Пунктом 5.19 Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Служби безпеки України та членам їх сімей житлових приміщень , затвердженої наказом Служби безпеки України 06.11.2007 року , підлягають виселенню зі службового жилого приміщення колишні члени сімї співробітника , які проживають з ним після розірвання шлюбу , у двомісячний термін з дня розірвання шлюбу. У випадку , якщо вказані особи в добровільному порядку не звільняють службове житлове, приміщення , їх виселення проводиться у судовому порядку .

Суд вважає , що даний нормативний акт є підзаконним і слугує конкретизації норм , викладених в Законах .

Згідно ст. 124 ЖК України робітники і службовці ,що припинили трудові відносини з підприємством , установою , організацією , а також громадяни , які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням , підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами , які з ними проживають , без надання іншого жилого приміщення .

Відповідно до ст. 125 ЖК України без надання іншого жилого приміщення у випадках , зазначених у статті 124 цього Кодексу , не може бути виселено осіб , які пропрацювали на підприємстві , в установі , організації , що надали їм службове жиле приміщення , не менш як десять років .

Витягом з наказу від 25 лютого 2013 року № 38-ОС стверджується , що відповідач ОСОБА_2 пропрацював в СБУ 13 років 6 місяців та 3 дня .

Відповідно до п.20 ОСОБА_9 Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04. 1985 року « Про деякі питання , які виникли в практиці застосування судами Житлового законодавства » із змінами , передбачено , що оскільки в силу ст. 125 ЖК деякі категорії громадян , які проживають у службових жилих приміщеннях , не підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення , при розгляді справ про виселення зі службових жилих приміщень необхідно зясувати , чи користуються відповідачі зазначеною пільгою .

Відповідно до ст. 125 ЖК України забороняється виселяти громадян які пропрацювали на підприємстві , в установі , організації , що надали їм службове жиле приміщення , не менш як десять років та членів їх сімей без надання іншого житла , а в позовній заяві не ставиться питання про надання відповідачу ОСОБА_3 яка виселяється з жилого приміщення іншого житла , тому положення пункту 5.19 Інструкції суперечить положенню ст. 125 ЖК України і в даному випадку повинна застосовуватись норма вищої юридичної сили .

Згідно ст. 64 ЖК України члени сімї наймача , які проживають разом з ним , користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки , що випливають з договору найму жилого приміщення .

До членів сімї наймача належать дружина наймача , їх діти і батьки . Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб , якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство .

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сімї наймача , але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні , вони мають такі ж права і обовязки , як члени його сімї .

Згідно п.27 Положення про надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР , наймач службового жилого приміщення вправі проживати в н ньому разом з членами своєї сім*ї .

Відповідно до ст.65 Житлового Кодексу України , наймач вправі вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину , дітей , батьків, а також інших осіб . На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди інших членів сімї не потрібно . Особи , що вселилися в жиле приміщення як члени сімї наймача , набувають рівного в іншими членами сімї права користування жилим приміщенням .

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3,ОСОБА_12, ОСОБА_13 суду пояснили , що ОСОБА_14 проживає зі своєю дружиною та дітьми однією сімєю . Постійно проживають у спірному житловому приміщенні знають, оскільки являються їхніми сусідами . ведуть спільно господарство , виховують та матеріально утримують дітей .

А відтак суд вважає , що відповідачі ОСОБА_5В та неповнолітні діти не можуть бути визнані як такі , що втратили право на користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_6 м . Володимира Волинського . І таких даних в суді не здобуто .

Крім того, відповідно до ст.18 Закону України « Про охорону дитинства» та ст.12 Закону України « Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей, діти члени сімї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем .

Держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення право, чинів щодо нерухомого майна , неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь яких право чинів щодо жилих приміщень .

Згідно п.1 ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачено , що кожна людина має право до свого приватного і сімейного життя, до свого житла .

Цим правом закріплена недоторканість житла і в ст. 30 Конституції України .

Відповідно до цього , ніхто не може перешкоджати особі у законному володінні , користуванні чи розпорядженні своїм житлом , а будь які порушення цих повноважень захищаються у встановленому законом порядку .

Норми ч.3 ст. 47 Конституції України , та ч.4 ст.8 ст.109 ЖК України передбачають можливість примусового позбавлення житла не інакше як на підставі закону за рішенням суду .

Згідно ст.310 ЦК України фізична особа має право на місце проживання та вільний вибір місця проживання або його зміну .

В даному конкретному випадку , суд вважає , що право відповідачів , в тому числі неповнолітніх дітей , які мають право на житло , однак не забезпечені іншим житлом на проживання у спірній квартирі являється пріоритетним .

При таких обставинах, суд вважає, передчасним звернення до суду про визнання осіб такими , що втратили право на користування спірним жилим приміщенням та виселення з нього ОСОБА_3

З врахуванням вищенаведеного , суд вважає , що в позові слід відмовити .

Керуючись ст.ст.10,60,88,209,212,213-215,218 ЦПК України, ст.ст. 41,47 Конституції України , ст.ст. 9 ,64,65 ,123 125 ЖК України , суд , -

В И Р І Ш И В :

Відмовити управлінню Служби безпеки України у Волинській області в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання їх такими, що втратили право користування службовим жилим приміщенням в квартирі № 35 , будинку № 107 в м. Володимирі - Волинську , Волинської області .

Відмовити управлінню Служби безпеки України у Волинській області в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 про її виселення із службового жилого приміщенням в квартирі № 35 , будинку № 107 в м. Володимирі - Волинську , Волинської області .

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області протягом десяти днів з дня його проголошення .

Суддя :