Справа № 755/9295/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2016 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Гноілек М.В., Костів Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк», звертаючись з позовом до суду, просило стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором №R7В від 06 червня 2013 року, яка станом на 06 лютого 2015 року складає - 59161,17 грн., з яких: поточна заборгованості за кредитом - 36737,21 грн.; прострочена заборгованості за кредитом - 3052,74 грн.; 3% річних нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту - 18,93 грн.; інфляційні витрати (кредит) - 58,68 грн.; поточна заборгованість за процентами - 1408,96 грн.; прострочена заборгованість за процентами - 2263,33 грн.; 3 % річних, нараховані у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення процентів - 23,11 грн.; інфляційні втрати (проценти) - 201,25 грн.; борг по комісії за обслуговуванням кредиту - 23,11 грн.; пеня за несвоєчасну сплату процентів в розмірі 0,5 % від суми боргу за кожен день прострочення - 2557,12 грн.; а також судові витрати, мотивуючи тим, що відповідачем порушено договірні зобов'язання в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, що є предметом позовних вимог.

На підставі протокольної ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 14 січня 2016 року судом прийнято заяву про збільшення позовних вимог, яка подана представником позивача ПАТ ВТБ Банк» - Пінтеліним А.В., відповідно до предмету позову Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором №R7В від 06 червня 2013 року на загальну суму 108 227,61 грн., з яких: поточна заборгованості за кредитом - 29814,76 грн.; прострочена заборгованості за кредитом - 9975,19 грн.; 3% річних нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту - 183,42 грн.; інфляційні витрати (кредит) - 1805,50 грн.; поточна заборгованість за процентами - 1233,08 грн.; прострочена заборгованість за процентами - 6311,49 грн.; 3 % річних, нараховані у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення процентів - 114,08 грн.; інфляційні втрати (проценти) - 1838,37 грн.; поточна заборгованість по сплаті комісії - 2535,00 грн.; прострочена заборгованість по комісії - 14935,74 грн.; пеня за несвоєчасну сплату процентів в розмірі 0,5 % від суми боргу за кожен день прострочення - 21382,56 грн. (а.с. 89)

Представник позивача Пінтелін А.В. в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. (а.с. 97)

Відповідач ОСОБА_1 та її уповноважений представник ОСОБА_3 в судове засідання не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки відповідач суд не повідомила, процесуальним правом подати пояснення по суті предмету спору не скористалась.

Дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 06 червня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір за №R7В, відповідно до якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти на поточні потреби у сумі 50 000,00 грн., зі строком повернення кредиту 06 червня 2016 року, плата за користування кредитом встановлена в розмірі 19% річних, а Позичальник зобов'язувався погашати кредит та сплачувати проценти по кредиту, та повністю погасити заборгованість та сплатити за кредитом до його закінчення.

Відповідно до п. 4.1 Кредитного договору кредит надається шляхом безготівкового перерахування коштів на картковий рахунок позичальника, операції за якими можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів.

За умовами п. 4.2 Кредитного договору, Позичальник зобов'язаний сплачувати щомісячно, відповідно до Графіка повернення кредиту і сплати Процентів та розрахунку вартості супутніх послуг комісійну винагороду за управлення Кредитом у розмірі 1,69 % від початкової суми Кредиту.

Відповідно до п. 4.4 Кредитного договору, з підписанням цього Договору Сторони дійшли згоди, що порядок повернення кредиту, нарахування та сплати процентів, комісії визначається цим Договором, а також Правилами.

Згідно п. 5.1 Кредитного договору, у разі прострочення Позичальником зобов'язань з повернення Кредиту та/або сплати Процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами Договору, Позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день порушення виконання зобов'язань, включаючи день погашення. Якщо Позичальник самостійно не сплатив на користь Банка пеню, яка передбачена цим пунктом, Банк проводить списання пені з рахунків, які відкриті Позичальником у Банку. При цьому пеня, яка передбачена цим пунктом, сплачується виключно в національній валюті України.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (ст.ст. 530, 631 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події . (ч. 1 ст. 530 ЦК України)

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором.

Звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у зв'язку з порушенням умов договору згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України не означає односторонньої відмови від договору, а є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов'язань. Це спосіб цивільно-правової відповідальності боржника.

Таким чином, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК України і виходити з того, що якщо договором встановлений обов'язок позивальника повернути кредит частинами (з розстрочення), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишився, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту.

Правовими наслідками пред'явлення вимоги банку про повне дострокове погашення зобов'язання за кредитом є наступні: 1) дана вимога змінює строк виконання основного зобов'язання за кредитним договором; 2) моментом виконання основного зобов'язання за кредитним договором стає дата, вказана в вимозі банку про повне дострокове погашення зобов'язання за кредитним договором; 3) з цього моменту банк втрачає право на нарахування відсотків за кредитним договором; 4) з цього моменту починається перебіг строку позовної давності; 5) з цього моменту починається відлік шестимісячного строку, в межах якого банк праві пред'явити вимогу до поручителя шляхом подання позову; 6) право на стягнення пені та інших видів відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання зберігається до часу повного погашення боргу.

10 лютого 2015 року ПАТ «ВТБ Банк» на адресу ОСОБА_1 було направлено лист-вимогу, якою повідомлялось про порушення ОСОБА_1 умов укладеного між сторонами кредитного договору, та запропоновано погасити заборгованості за Кредитним договором №R7В від 06 червня 2013 року протягом 30 календарних днів від дати отримання вимоги, однак вказана вимога залишена без належного реагування з боку відповідача ОСОБА_1 (а.с. 25)

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання зобов'язання, зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором чи законом.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Три проценти річних від суми простроченої позики нараховується від дня, коли сума позики мала бути повернута, до дня її фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, передбачених договором позики.

Інфляція - це знецінювання грошей і безготівкових коштів, що супроводжується ростом цін на товари і послуги (п.2 Методологічних положень щодо організації статистичних спостережень за змінами цін (тарифів) на спожиті товари (послуги) і розрахунку індексу споживчих цін, що затверджені наказом Державного комітету статистики України від 14 листопада 2006 року № 519). Показником, який характеризує рівень інфляції, є індекс споживчих цін. Індекс споживчих цін характеризує зміни у часі загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Він є показником зміни вартості фіксованого набору споживчих товарів та послуг у поточному періодів порівнянні з базовим.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні, то норми ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, яке визначене договором у гривні.

Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі «Загальні положення про зобов'язання» книги 5 ЦК України, а тому визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання та поширює свою дію на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань. При цьому важливим виявляється питання, які зобов'язання є грошовими.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом статей 524 та 533 ЦК України грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті). Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 6 червня 2012 р. по справі № 6-49цс12.

Як убачається з матеріалів справи, підтверджується наявними у справі доказами, відповідачем ОСОБА_1 порушено договірні зобов'язання в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків, оскільки відповідачем не проводились платежі по кредитному договору в частині погашення основної суми кредиту та не сплачувались проценти за користування кредитними коштами в обсязі передбаченим кредитним договором, тому суд приходить до висновку, що Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» правомірно пред'явлені вимоги до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по Кредитному договору №R7В від 06 червня 2013 року, яка станом на 11 грудня 2015 року складає загальну суму 108227,61 грн., з яких: поточна заборгованості за кредитом - 29814,76 грн.; прострочена заборгованості за кредитом - 9975,19 грн.; 3% річних нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту - 183,42 грн.; інфляційні витрати (кредит) - 1805,50 грн.; поточна заборгованість за процентами - 1233,08 грн.; прострочена заборгованість за процентами - 6311,49 грн.; 3 % річних, нараховані у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення процентів - 114,08 грн.; інфляційні втрати (проценти) - 1838,37 грн.; поточна заборгованість по сплаті комісії - 2535,00 грн.; прострочена заборгованість по комісії - 14935,74 грн.; пеня за несвоєчасну сплату процентів в розмірі 0,5 % від суми боргу за кожен день прострочення - 21382,56 грн., що підтверджується наданими позивачем розрахунками, які долучено до матеріалів справи, надані позивачем розрахунки не оспорюються відповідачем, який не скористався процесуальним правом надати пояснення по суті предмету спору, та доказів, які мали спростувати викладені у позові розрахунки та факт неналежного виконання договірних зобов'язань.

Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню в повному обсязі, суд присуджує стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним Договором №R7В від 06 червня 2013 року в сумі 108227,61 грн.

Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» понесені судові витрати по сплаті судового збору, в розмірі 1623,42 грн., який сплачено позивачем за подання позову до суду, що підтверджується оригіналами платіжних доручень.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 1,4,526, 549, 551, 610, 611, 612, 615, 625, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст. 10, 11, 58, 60, 88, 208, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд-

в и р і ш и в :

Позов Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним Договором №R7В від 06 червня 2013 року в розмірі 108227,61 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1623,42 грн., а всього на загальну суму 109851,03 (сто дев'ять тисяч вісімсот п'ятдесят одна) грн. 03 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я