провадження № 2/243/4522/2016
справа № 243/9269/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року

Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Ільяшевич О.В.,

при секретареві Куцик Н.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Слов'янського міськрайонного суду Донецької області (вул. Добровольського, 2, м. Словянськ, Донецької області) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Донецької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

11 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до ОСОБА_2 міської ради Донецької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. В обгрунтування своїх вимог зазначила, що 22 серпня 2013 року померла її мати ОСОБА_3. Після її смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме: житловий будинок розташований за адресою: Донецька область, м. Словянськ вул. Каховська 6.15 та приватизована земельна ділянка кадастровий №:01:016:1606 за тією ж адресою. Житловий будинок належав спадкодавиці на підставі дублікату свідоцтва про власності видане 11 липня 1983 року відділом Міськкомунхозу ОСОБА_2 міськвиконкому від реєстровий №6048/31 а-146 дублікат видано 16 червня 1998 року, що підтверджується довідкою КП «БТІ» від 13 березня 2014 року, №579-18/0.54/01. Оригінал зазначеного свідоцтва та дублікат втрачені, у звязку з чим приватним нотаріусом ОСОБА_4 було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02 листопада 2016 року №202/02-31. Зазначає, що вона є єдиним спадкоємцем після померлої яка прийняла спадщини. Її брат ОСОБА_5 відмовився від спадщини на її користь. На приватизовану земельну ділянку позивачка вже отримала свідоцтво про право на спадщину від 02 листопада 2016 року реєстровий №3913 видане приватним нотаріусом ОСОБА_4Г, ОСОБА_2 міського нотаріального округу. Зазначає, що оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу виданий та зареєстрований на імя спадкодавця та власник нерухомого майна померлий, вона позбавлена можливості оформити свої спадкові права. Просила суд визнати за нею право приватної власності в порядку спадкування за законом після померлої 22 серпня 2013 року матері ОСОБА_3 за нею ОСОБА_1 податковий номер: НОМЕР_1 на житловий будинок літ. «А-1», розташований за адресою: Донецька область, м. Словянськ вул. Каховська 6.15 загальною площею - 85.5 кв.м., житловою площею - 63.9 кв.м., з господарським будівлями та спорудами: сарай «Б», гараж «В», вбиральня «Д», сарай «Є», літній душ «Ж», огорожа №1.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6, який діє на підставі договору на надання юридичних послуг від 09 листопада 2016 року , будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду справи, до судового засідання не зявились, надали суду заяви з проханням розгляд справи проводити у їх відсутності, позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, до судового засідання не зявився, на адресу суду надано заяву з проханням розгляд справи проводити без участі представника Ради, рішення винести на розсуд суду з урахуванням наявних у справі матеріалів.

Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість.

Так, у судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про народження позивачки Серії ЯЕ № 265710 від 27 квітня 1954 року ( ас.с.14) , факт зміни прізвища позивачки з «Бочко» на «Євсєєва» підтверджується довідкою про укладення шлюбу від 16 листопада 2044 року № 949 виданою відділом реєстрації шлюбів Іркутського управління РАЦС, а також свідоцтвом про розірвання шлюбу від 21 квітня 1998 року ОСОБА_4 І- НО № 157696 видане відділом РАЦС ОСОБА_2 міськвиконкому ( а.с. 13)

22 серпня 2013 року, ОСОБА_3 померла (свідоцтво про смерть серії: І-НО №728105 (а.с. 41)

Після її смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, зокрема на: житловий будинок розташований за адресою: Донецька область, м. Слов'янськ вул. Каховська, буд. 15,та приватизовану земельну ділянку кадастровий №:01:016:1606 розташована за тією ж адресою.

З Свідоцтва про право на спадщину за законом від 02 листопада 2016 року вбачається, що Приватним нотаріусом ОСОБА_2 міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_4 було засвідчено, що спадкоємцем спадщини яка складається з : земельної ділянки під номером 15, розташованої по вулиці Каховській в місті Словянську , площею 0,0788 гектара, кадастровий номер :01:016:1606 після померлої 22 серпня 2013 року ОСОБА_3 є її дочка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, також в Свідоцтві зазначено, що син померлої спадкодавиці ОСОБА_5 відмовився від ? частки майна. (а.с.15), ті ж самі дані підтверджуються витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 45641182 виданого 02 листопада 2016 року приватним нотаріусом ОСОБА_4 (а.с. 16,17)

Житловий будинок розташований за адресою: Донецька область, м. Словянськ вул. Каховська, б. 15 належить померлій ОСОБА_3 на підставі рішення виконкому ОСОБА_2 міської ради депутатів трудящих від 06 липня 1983 року (а.с. 39,40).

Відповідно до Довідки Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» № 579-18/0.54/01 від 13 березня 2014 року, 19 лютого 2014 року на вказаний житловий будинок №15 по вул. Каховській м. Словянська Донецької області був складений технічний паспорт, тому вказаний житловий будинок на підставі технічного паспорту вважається введеним в експлуатацію (а.с. 32,33-37).

Відповідно до Довідки Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» № 405-3/0.45/01 від 18.02 2014 року, право власності на житловий будинок, розташований в м. Словянську по вул. Каховській, б. 15 , станом на 01 січня 2013 року було зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі дублікату свідоцтва про право власності , виданого ОСОБА_2 місккомунгоспом 11 липня 1983 р., дублікат виданий 16 червня 1998 р. ОСОБА_6 реєстрації дубліката 16 червня 1998 року.

Так, відповідно постанови приватного нотаріуса ОСОБА_2 міського нотаріального округу від 02 листопада 2016 року, про відмову у вчиненні нотаріальної дії, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно: житловий будинок та земельну ділянку які знаходяться по вул. Каховській,15 м. Словянська Донецької області, які належали ОСОБА_3, яка померла 22 серпня 2013 року, оскільки спадкоємцем не було надано правовстановлюючого документу, як то передбачено п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Згідно із повідомленням Першої словянської державної нотаріальної контори №2745/01-16 від 25 листопада 2016 року, спадкова справа до майна померлої 22 серпня 2013 року ОСОБА_3 була заведена приватним нотаріусом ОСОБА_2 міського нотаріального округу ОСОБА_4

Зазначене стверджується також матеріалами спадкової справи, розпочатої 12 лютого 2014 року із даними спадкової справи вбачається, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем на майно померлої ОСОБА_3, оскільки другий спадкоємець син померлої ОСОБА_5 відмовився від спадщини на користь ОСОБА_1

Так, як видно із матеріалів спадкової справи є в наявності копія дублікату свідоцтва про право власності на спірний житловий будинок, а оригінал дублікату свідоцтва втрачений.

Частина 1 ст. 55 Конституції України передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод.

Згідно із ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦПК України, визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів.

Відповідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті у звязку з чим, на даний час, неможливо оформити право власності на спірний житловий будинок належний померлій, що дало б можливість позивачам отримати в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця.

Відповідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За розясненнями, викладеними у п.3.1 Листа ВССУ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» видно:

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК.

За змістом ст. 392 ЦК належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

У судовому засіданні достовірно встановлено, житловий будинок належав спадкодавцю ОСОБА_3 на підставі дублікату свідоцтва про власність видане 11 липня 1983 року відділом Міськкомунхозу ОСОБА_2 міськвиконкому № 6048/31а-146, дублікат видано 16 червня 1998 р., і ця обставина підтверджується даними спадкової справи, де міститься копія дубліката свідоцтва про право власності на спірний будинок, а також даними КП БТІ щодо реєстрації житлового будинку за спадкодавицею ОСОБА_3.

Разом з тим, у судовому засіданні достовірно встановлено, що дублікат свідоцтва про право власності на спірний будинок втрачений, отже саме за таких підстав нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний житловий будинок.

Відповідно матеріалів спадкової справи інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 немає.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, позивачка прийняла спадщину шляхом подачі заяви про її прийняття у встановлений законом термін, інший спадкоємець першої черги за законом відмовився від прийняття спадщини на користь позивачки у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 немає, право власності на спірний житловий будинок належало ОСОБА_3, однак у звязку із втратою оригіналу правовстановлюючого документу, позивачка позбавлена можливості отримати право на спадщину на спірний житловий будинок З урахуванням положень ст. 392 ЦК України, встановлених у судовому засіданні обставин, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3,10,60,209,212,213,214,215 ЦПК України, ст.ст. 15,16,25,328, 373, 374, 392, 1216- 1218, 1220, 1221, 1222, 1223,ч.1ст.1225, ч.3 ст.1268, ст. 1269, ч.1 ст. 1270 Цивільного Кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Донецької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_1, податковий номер: НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання:Донецька область, м. Словянськ, вул. Каховська, б. 15, право приватної власності на житловий будинок літ. «А-1», розташований за адресою: Донецька область, м. Слов'янськ вул. Каховська 6.15, загальною площею - 85.5 кв.м., житловою площею - 63.9 кв.м., з господарським будівлями та спорудами: сарай «Б», гараж «В», вбиральня «Д», сарай «Є», літній душ «Ж», огорожа №1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла 22 серпня 2013 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Слов'янський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Повний текст рішення виготовлений 18 грудня 2016 року.

Головуючий - суддя: О.В. Ільяшевич