Номер провадження: 22-ц/785/4727/16
Головуючий у першій інстанції Мишко В. В.
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Заїкіна А.П., Короткова В.Д.

з участю секретаря - Полякової В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Імені 28 червня» про відшкодування збитків, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 квітня 2016 року, -

встановила:

В травні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про відшкодування збитків і з врахуванням уточнень в обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що відповідач тривалий час самовільно, без згоди позивача, як власника, з порушенням агротехнічних заходів, правил землекористування, використовував земельну ділянку № 14 у масиві № 1 вп та земельну ділянку № 5 у масиві № 3-4 вч, загальною площею 4,78 га у межах , згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, внаслідок чого земельні ділянки знаходяться у стані, який непридатний для використання їх за цільовим призначенням, а позивачу спричинена майнова шкода.

Позивач просила :

- зобов'язати ВАТ «Ім. 28 червня» припинити подальше землекористування належними позивачу на праві власності земельними ділянками та повернути земельні ділянки № 14 у масиві № 1 ВП № 5 у масиві № 3-4 ВП, загальною площею 4,78 га., шляхом їх звільнення;

- стягнути з ВАТ «Ім 28 червня» на користь позивача збитки у розмірі 11593 грн 17 коп.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позов підтримала, просила задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3, позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позову.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 квітня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

В силу ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову , суд першої інстанції посилався на те,що позивачем всупереч до вимог ст. 60 ЦПК України не надані докази того,що земельні ділянки перебувають у користуванні ВАТ «Ім. 28 червня» ,а наявність на земельних ділянках багаторічних насаджень ,які знаходяться на балансі ВАТ «Ім. 28 червня» не є підставою для стягнення майнової шкоди.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_2 є власником земельної ділянки № 14 у масиві № 1 вп та земельної ділянки № 5 у масиві № 3-4 вч, загальною площею 4,80 га у межах згідно з планом, які передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Салганської сільської ради Білгород-Дністровського району, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії І-ОД № 069847, зареєстрованим у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2/20 і виданим 11.06.2003 року Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією Одеської області (а.с.7).

На земельній ділянці ,яка належить позивачу розміщені багаторічні насадження (віноградники) , які у відповідності до вимог Закону України «Про особливості приватизації майна в агропромисловому комплексі» від 10.07.1996 року за № 290/96 ВР були, як майно передані на баланс новоствореного у 2001 році Акціонерного товариства «Імені 28 червня».

Суд першої інстанції вірно посилався на те ,що згідно із ст.79 ЗК України, ст.373 ЦК України, право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (грунтовий) шар у межах цієї земельної ділянки, на водні об'єкти , ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд.

Багаторічні насадження не можуть розглядатися як окремий об'єкт права власності без земельної ділянки, на якій вони знаходяться, оскільки є складовою частиною земельної ділянки, отже, з часу передачі земельних ділянок у власність фізичних осіб останні стали відповідно і власниками багаторічних насаджень.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно виходив з того, що з часу набуття права власності на земельну ділянку ОСОБА_2 є власником багаторічних насаджень. Факт перебування багаторічних насаджень на балансі ВАТ «Ім.28 червня» не може вважатись підтвердженням права власності на ці насадження, оскільки баланс підприємства є формою бухгалтерського обліку, визначення складу та вартості майна і не свідчить про знаходження майна у власності (володінні) підприємства. Крім того, всі відомості стосовно перебування на балансі підприємства (рішення районної ради, акт оцінки вартості майна, план приватизації, тощо) надані за період 2000-2001 року, тобто до набуття права власності на земельну ділянку ОСОБА_4

З матеріалів справи вбачається, що спірна ділянка взагалі не обробляється, ВАТ «Ім.28 червня» фактично не здійснює господарської діяльності, відтак земельна ділянка у фактичному користуванні їх не перебуває. Доказів про існування договірних відносин між ОСОБА_4 та ВАТ «Ім.28 червня» щодо користування земельною ділянкою матеріали справи не містять.

Акти перевірки дотримання вимог земельного законодавства за 2010-2013р.р. не засвідчують того, що ВАТ «Ім.28 червня» користувались спірною земельною ділянкою.

Суд першої інстанції повно встановив фактичні обставини справи на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів, вірно застосував норми матеріального права до спірних правовідносин та з урахуванням зібраних доказів дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції того,що правовою підставою відшкодування майнової шкоди є порушення права позивача на володіння ,користування та розпорядження земельною ділянкою, оскільки матеріали справи не місять докази того,що позивач ,як власник земельної ділянки позбавлена права володіння ,користування та розпорядження земельною ділянкою . Наявність на земельній ділянці багаторічних насаджень , які були передані позивачу разом з земельною ділянкою не свідчить про наявність вини відповідача у відшкодуванні шкоди за умови відсутності доказів користування відповідачем зазначеною земельною ділянкою.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо відсутності в матеріалах справи доказів того, що відповідач припинив земелекористування на належних позивачу земельних ділянках та прояв зі сторони відповідача повної господарської бездіяльності , оскільки матеріали справи не містять докази того ,що відповідач взагалі користувався зазначеними земельними ділянками після набуття позивачем права власності на земельну ділянку .

За таких підстав, відповідно до п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.А. Калараш

А.П.Заїкін

В.Д.Коротков