УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2016 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Зуб Г.А.

за участю секретаря Левченко І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_2, зацікавлені особи державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, Київський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції на дії та бездіяльність,-

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника ОСОБА_2 звернулась до суду зі скаргою, в якій просить визнати незаконною бездіяльність ВДВС ХМУЮ, що полягає у тому, що після отримання ще у 2014 році копії ухвали Київського районного суду м. Харкова від 20.02.2014 року по справі №640/22558/13-ц зазначеним відповідачем не було вчинено відповідних дій згідно ЗУ «Про виконавче провадження»; визнати незаконною бездіяльність відповідача ВДВС ХМУЮ, що полягає у тому, що після отримання відділу ДВС ХМУЮ, що полягає у тому, що після не вчинення відповідних дій не було сповіщено суд та заявника про результати опрацювання зазначеної ухвали; визнати незаконною бездіяльність відповідача державного виконавця Д. Манерко, який у порушення ч.4 ст. 30 ЗУ «Про виконавче провадження» не відкрив виконавчого провадження після отримання листа заявника із доданою копією ухвали Київського районного суду м. Харкова від 20.02.2014 року по справі №640/22558/13-ц, а відмовив у його відкритті; визнати незаконною бездіяльність відповідача ВДВС ХМУЮ щодо неприйняття заходів до збереження житлового будинку, зазначеного в ухвалі місцевого суду Київського району м. Харкова від 20.02.2014 року по справі №640/22558/13-ц; та скасувати постанову державного виконавця Київського ВДВС ОСОБА_3 ОСОБА_4 від 18.11.2015 року (ВП №49431505). В обгрунтування зазначеної скарги посилалась на наступне. 02.07.2016 року у поштовому відділенні звязку отримано рекомендований лист із вкладенням в ньому супровідного листа начальника Київського ВДВС ОСОБА_5 Купріянова від 24.06.2016 року та копії постанови державного виконавця зазначеного відділу ОСОБА_4 від 18.11.2015 року (ВП №49431505) про відмову у відкритті виконавчого провадження за ухвалою місцевого суду Київського району м. Харкова від 20.02.2014 року по справі №640/22558/13-ц. Згідно ухвали Київського районного суду м. Харкова від 20.02.2014 року по справі №640/22558/13-ц за позовом ОСОБА_1 заборонено ОСОБА_6 здійснювати будь-які дії, повязані із руйнуванням, переобладнанням, або інші дії, які можуть призвести до погіршення стану житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: м. Харків, пров. Радянський, №12 (на час винесення ухвали: м. Харків, пров. 1-й Радянський, 12), дана ухвала підлягає негайному виконанню. Зазначений житловий будинок є власністю ОСОБА_1 згідно договору дарування, тому ОСОБА_1 зацікавлений у його збереженні. Таким чином, зазначеною постановою державного виконавця про відмову у відкритті ВП порушено конституційне право ОСОБА_1 на володіння своїм майном, що є підставою для звернення із скаргою до суду згідно ст. 383 ЦПК України. Зазначена постанова державного виконавця винесена незаконно, оскільки підставою для винесення постанови зазначено про відсутність в ухвалі суду від 20.02.2014 року ідентифікаційного коду відповідача ОСОБА_6 та

даних паспорта. Крім того, у постанові зазначено, що заява про виконання зазначеної ухвали суду надійшла до Київського ВДВС ХМУЮ 18.11.2015 року. Але, 11.11.2015 року до Київського ВДВС ХМУЮ було направлено скаргу щодо невиконання зазначеної ухвали суду від 20.02.2014 року, ще раніше, а саме у 2014 році, копію цієї ухвали направив до Київського ВДВС ХМУЮ місцевий суд Київського району у м. Харкові ще у 2014 році, але за цією ухвалою не було вчинено відповідних дій згідно ЗУ «Про виконавче провадження». В порушення ч.4 ст. 30 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець Д. Манерко не відкрив виконавче провадження, а незаконно відмовив у його відкритті. Також, згідно ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець міг звернутися до суду за розясненням щодо неповноти даних в ухвалі суду, але не зробив цього, припустивши незаконну бездіяльність. Працівники ВДВС ХМУЮ повинні були ще у 2014 році відкрити ВП за зазначеною ухвалою суду та направити копію цієї ухвали суду як установі, що направила копію ухвали, заявнику як стягувачу, та відповідачу про негайне виконання. Але, працівники відділу не здійснили цих дій, тобто вчиняли бездіяльність, і ця бездіяльність була незаконною.

В судове засідання представник заявника ОСОБА_2 зявилась, скаргу підтримала та просила задовольнити.

Представник зацікавленої особи Київського ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд скарги без участі державного виконавця за умови врахування заперечення від 08.09.2016 року, в яких державний виконавець просить відмовити в задоволенні скарги посилаючись, на те, що 18.11.2015 року державним виконавцем відділу було винесено постанову про відмову у відкритті ВП відповідно до п.2 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у виконавчому документі відсутній ідентифікаційний номер боржника, а також його паспортні дані. Також, за ВП №45267573 від 05.05.2015 старшим державним виконавцем Київського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_7 було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.9 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» у якій постановлено, що в ході виконання виходом державного виконавця за адресою: м. Харків, пров. 1-й Радянський, 12 було зясовано, що в даному місці знаходиться інший будинок. Також, державний виконавець зазначив, що строк предявлення до виконання виконавчого документу сплинув 21.02.2015 року.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження, вважає, що скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Статтею 383 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 15.07.2014 року позов ОСОБА_1 задоволено та зобовязано ОСОБА_6 усунути перешкоди ОСОБА_1 в розпорядженні житловим будинком з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: м. Харків, пров. Радянський, 12 (на даний час: м. Харків, пров. 1-й Радянський, 12) шляхом виселення ОСОБА_6 з вказаного домоволодіння, зобовязано Київський РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_6 за вказаного адресою; та вирішено питання про розподіл судових витрат. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 22.10.2014 року вказане рішення залишено без змін.

За заявою представника позивача ОСОБА_2 ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 20.02.2014 року було забезпечено позов шляхом заборони ОСОБА_6 здійснювати будь-які дії повязані з руйнуванням, переобладнанням, або інші дії, які можуть призвести до погіршення стану житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: м. Харків, пров. Радянський, 12 (на даний час- м. Харків, пров. 1-й Радянський, 12).

Згідно ст.124 Конституції України: «Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України».

Вказану ухвалу суду від 20.02.2014 року було направлено до виконання до Київського ВДВС ХМУЮ.

Постановою старшого державного виконавця Київського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_8 від 06.03.2016 року було відмовлено у відкритті виконавчого провадження (відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документа) у звязку з відсутністю у виконавчому документі ідентифікаційного коду

субєкта господарської діяльності боржника (індивідуального ідентифікаційного номера боржника).

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону.

Частиною 3 вказаної статі передбачено, у разі відмови у відкритті виконавчого провадження на підставі пункту 6 частини першої цієї статті державний виконавець роз'яснює заявникові право на звернення до суду чи іншого органу(посадової особи), які видали виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність з вимогами статті 18 цього Закону.

Пунктом 3 частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у виконавчому документі зазначаються: ім'я фізичної особи боржника (прізвище, власне ім'я та по батькові за наявності), його місце проживання або перебування, індивідуальний ідентифікаційний номер боржника за наявності (для фізичних осіб - платників податків), а також інші дані, якщо вони відомі суду, що видав виконавчий лист, які ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження фізичної особи-боржника, його місце роботи, місцезнаходження його майна, рахунки боржника тощо.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 25 червня 2014 року № 6-62цс14 і є обов'язковою для суду у даній справі в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України, відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження, оскільки норма пункту 3 частини третьої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» надає право державному виконавцю при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувана одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі й конфіденційну.

Відповідно до ч.2 ст. 26 зазначеного Закону, про відмову у відкритті виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову протягом трьох робочих днів, а за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - не пізніше наступного робочого дня з дня надходження виконавчого документа і не пізніше наступного дня надсилає її заявникові разом з виконавчим документом.

Що стосується вимоги щодо сповіщення суд та заявника про результати опрацьовування зазначеної ухвали, то в матеріалах справи міститься супровідний лист разом з постановою про відмову у відкритті виконавчого провадження від 06.03.2014 року та копією ухвали від 20.02.2014 року, тому дана вимога задоволенню не підлягає.

В судовому засіданні встановлено, що представник заявника ОСОБА_2 повторно 11.11.2015 року звернулась з заявою щодо вжиття заходів щодо усунення порушено права та додала до неї ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 20.02.2014 року про вжиття заходів забезпечення позову.

Постановою державного виконавця Київського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_4 від 18.11.2015 року було повторно відмовлено у відкритті виконавчого провадження у звязку з відсутністю у виконавчому документі індивідуального ідентифікаційного номера боржника, а також відсутністю паспортних даний. Та вказано, що 05.05.2015 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 9 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження».

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що дії державного виконавця по винесенню постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження за відсутністю ідентифікаційного номеру боржника і можливість здобуття цих даних під час виконавчого провадження є такими, що не відповідають вимогам закону, порушують права стягувача, закріпленні в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та нормах національного законодавства, зокрема Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ухвали суду від 20.02.2014 року, було накладено заборону ОСОБА_6 здіснювати будь-які дії повязані з руйнуванням, переобладнанням, або інші дії, які можуть призвести до погіршення стану житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: м. Харків, пров. Радянський, 12, та не вказано щодо прийняття заходів збереження житлового будинку, зазначеного в ухвалі.

Що стосується вимоги про скасування постанови державного виконавця Київського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_4 від 18.11.2015 року (ВП №49431505), то вона також задоволенню не підлягає, оскільки рішення Київського районного суду м. Харкова по справі №640/22558/13-ц за позовом ОСОБА_1 набуло чинності, а дана ухвала була винесена як захід забезпечення позову по вказаній справі.

На підставі наведеного, керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 2,11, 18, 26, 30 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. ст. 209-210, 383, 384, 385, ЦПК України, cуд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_2, зацікавлені особи державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, Київський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції на дії та бездіяльність задовольнити частково.

Визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_4 щодо відмови в прийнятті виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання ухвали Київського районного суду м. Харкова від 20.02.2014 року по справі №640/22558/13-ц щодо заборони ОСОБА_6 здіснювати будь-які дії повязані з руйнуванням, переобладнанням, або інші дії, які можуть призвести до погіршення стану житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: м. Харків, пров. Радянський, 12, з підстави відсутності у виконавчому документі індивідуального ідентифікаційного номера боржника відповідно до п.3 ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

В іншій частині в задоволенні скарги-відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-дений строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5-ти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

СУДДЯ