У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: Попович О.В., Гончара В.П., Касьяна О.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання інформації недостовірною, зобов'язання спростувати недостовірну інформацію, про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 05 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 09 листопада 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду із вказаним позовом у якому просив визнати недостовірною та такою, що не відповідає дійсності і порочить його честь гідність та ділову репутацію викладену негативну інформацію, яка розповсюджена ОСОБА_5 у зверненні до голови державної служби України з питань геодезії , картографії та кадастру ОСОБА_6 від 14 червня 2015 року, зокрема такі висловлювання: ... «а на місто моїх документів з'явився інший претендент - «підставна особа» ОСОБА_7 - ОСОБА_4, учасник АТО»; ... «Він зразу ховався, тікав, як сірко, потім почав пропонувати поділити цю саме ділянку між мною та підставною особою навпіл, кинути жребій кому вона буде, або домовитися з цією підставною особою про купівлю ділянки»; ...«вилучив мої документи і на їх місто в терміновому порядку, підклав матеріали підставного АТОшника»; зобов'язати відповідача спростувати недостовірну інформацію, шляхом направлення не пізніше одного місяця з дня набрання рішенням законної сили до державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру листа, в якому повідомити установу про ухвалене у справі судове рішення; стягнути з відповідача на його користь у рахунок відшкодування моральної шкоди 1000000 грн. В подальшому збільшив позовні вимоги та просив стягнути 2500000 грн. завданої моральної шкоди.

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 05 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 09 листопада 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано недостовірною та такою, що не відповідає дійсності і порочить честь гідність та ділову репутацію ОСОБА_4 викладену негативну інформацію, яка розповсюджена ОСОБА_5 у зверненні до голови державної служби України з питань геодезії , картографії та кадастру ОСОБА_6 від 14 червня 2015 року, зокрема такі висловлювання: ... «а на місто моїх документів з'явився інший претендент - «підставна особа» ОСОБА_7 - ОСОБА_4, учасник АТО»; ... «Він зразу ховався, тікав, як сірко, потім почав пропонувати поділити цю саме ділянку між мною та підставною особою навпіл, кинути жребій кому вона буде, або домовитися з цією підставною особою про купівлю ділянки»; ... «вилучив мої документи і на їх місто в терміновому порядку, підклав матеріали підставного АТОшника».

Зобов'язано ОСОБА_5 спростувати недостовірну інформацію шляхом направлення не пізніше одного місяця з дня набрання рішенням законної сили до державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру листа, в якому повідомити установу про ухвалене у справі судове рішення.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі скаржник ОСОБА_5, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 05 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 09 листопада 2015 року, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, ознайомившись із запереченнями на касаційну скаргу, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до положень ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суди попередніх інстанцій виходили із того, що вживання словосполучення «підставна особа» не може бути оціночним судженням, так як відповідач за змістом заяви пов'язує виготовлення документації на ім'я ОСОБА_4 саме з його участю в незаконних схемах виділення землі начальником відділу Держкомзему в Гадяцькому районі Полтавської області ОСОБА_7 та повідомляє про це як встановлений факт, а не як про своє припущення.

При цьому, звертаючись до голови державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру з питань щодо корупційних дій державного посадовця та проведення перевірки його дій, у відповідача не було підстав щодо звернення стосовно ОСОБА_4, оскільки останній не є посадовцем вказаної державної установи.

Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 грудня 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

За змістом ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Відповідно до норм ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. У випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого ст. 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 14 червня 2015 року відповідач звернувся з листом до голови державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру ОСОБА_6 Факт направлення листа та його зміст не заперечувалися в ході судового розгляду відповідачем.

Вищезазначений лист дійсно містить наступні фрази: ... «а на місто моїх документів з'явився інший претендент - «підставна особа» ОСОБА_7 - ОСОБА_4, учасник АТО»; ... «Він зразу ховався, тікав, як сірко, потім почав пропонувати поділити цю саме ділянку між мною та підставною особою навпіл, кинути жребій кому вона буде, або домовитися з цією підставною особою про купівлю ділянки»; ...«вилучив мої документи і на їх місто в терміновому порядку, підклав матеріали підставного АТОшника».

24 липня 2015 року державною службоюУкраїни з питань геодезії, картографії та кадастру направлено на ім'я ОСОБА_5 відповідь про результати розгляду звернення. Як зазначено в даній відповіді, 23 березня 2015 року ОСОБА_4 звернувся з заявою до Головного управління (вх.№21-4231/0/17-15 від 08 квітня 2015) стосовно надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства сільськогосподарського призначення державної власності розташованої в адміністративних межах Біленченківської сільської ради Гадяцького району Полтавської області. В системі електронного документообігу Головного управління клопотання ОСОБА_5 без зазначення дати стосовно надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства сільськогосподарського призначення державної власності розташованої на території Біленченківської сільської ради Гадяцького району Полтавської області зареєстровано 19 травня 2015 року за №31-5646/0/17-15.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає правильним висновок суду першої та апеляційної інстанцій щодо вживаного відповідачем у зазначеному листі словосполучення «підставна особа», яке не може вважатись оціночним судженням.

Також вірними є доводи судів попередніх інстанцій з приводу того, що лист відповідача від 14 червня 2015 року, адресований голові державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру ОСОБА_6, в частині поширення недостовірної інформації відносно ОСОБА_4, не може вважатись реалізацією конституційного права відповідача на письмове звернення до органів державної влади із викладом такої інформації для проведення перевірки, враховуючи, що ОСОБА_4 не є посадовцем вказаної державної установи.

Крім того, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок судів попередніх інстанцій щодо розміру відшкодування моральної шкоди позивачу, завданої останньому у зв'язку із поширенням відносно нього зазначеної вище недостовірної інформації.

Розглядаючи спір та переглядаючи його в апеляційному порядку суди попередніх інстанцій вірно встановили фактичні обставини по справі, надали їм належну правову оцінку, правомірно застосували норму права, яка застосовується до даних правовідносин, обґрунтовано та законно дійшли висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_4

Оскаржувані судові рішення ухвалені з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга висновків судів попередніх інстанцій не спростовує.

Із врахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судом першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст.ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 05 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 09 листопада 2015 року відхилити.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 05 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 09 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Попович

В.П.Гончар

О.П.Касьян