АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1825/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 23 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до товариства з обмеженою відповідальністю «М+М» про стягнення заборгованості.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

22 червня 2016 року ОСОБА_6 звернувся до Канівського міськрайонного суду із позовом до ТОВ «М+М» про стягнення заборгованості.

Свій позов мотивує тим, що відповідач ТОВ «М+М» не сплатив йому грошові кошти за Генеральним договором фінансового лізингу № 192 у розмірі 1 511 889,76 грн. укладеним 16.12.2013 між ТОВ «Український лізинг» та ТОВ «М+М» та за договорами про надання поворотної фінансової допомоги в сумі 3 056 136,52 грн., всього на загальну суму 4 568 026,28 грн..

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 23 червня 2016 року ОСОБА_6 відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за його позовом до ТОВ «М+М» про стягнення заборгованості.

Зобовязано Канівське управління Державної казначейської служби України в Черкаській області повернути ОСОБА_6 сплачений судовий збір при подачі позовної заяви в розмірі 6 890 грн..

Копію ухвали надіслано особі, яка подала позовну заяву, разом із заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 23 червня 2016 року як незаконну, справу повернути до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з слідуючих підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Постановляючи ухвалу суду про відмову у відкритті (а.с. 11), районний суд мотивував свої висновки тим, що подана ОСОБА_6 позовна заява не підвідомча розгляду судом в порядку цивільного судочинства, а сама справа виникає із господарського спору щодо виконання господарських договорів.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою (а.с. 14-19) ОСОБА_6 обґрунтовував свої доводи тим, що судом першої інстанції неправильно було застосовано норми процесуального права при постановленні ухвали та відповідно помилково відмовлено у відкритті провадження у справі, оскільки предмет спору полягає у виконанні ТОВ «М+М» своїх зобовязань щодо сплати заборгованості за договорами перед фізичною особою.

Перевіряючи законність висновків районного суду та обґрунтованість доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції не ґрунтується на нормах процесуального права і підлягає скасуванню з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що з 19 січня 2015 року по 23 лютого 2016 року між ОСОБА_8 та ТОВ «М+М» було укладено ряд договорів про надання поворотної фінансової допомоги на різні суми.

Відповідно до п.п. 1 договорів, позикодавець надає позичальнику поворотну фінансову допомогу, а позичальник зобовязується повернути надані кошти в порядку та на умовах, передбачених такими договорами. Загальна заборгованість за договорами становить 3 056 136,52 грн..

У п.п. 8.1 договорів зазначено, що вони вступають в силу з моменту їх підписання та діють до повного виконання сторонами їх зобовязань за договорами.

Як вже зазначалося вище, постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі, суд виходив з того, що, виходячи із субєктивного складу учасників спору, характеру спірних правовідносин, які виникли у звязку з виконанням договорів, повязаних із корпоративними правами ОСОБА_6, а також вимог ст. 1 та ст. 12 ГПК України такий спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства. Також, суд першої інстанції у своїх висновках зазначив, що справа виникає із господарського спору щодо виконання господарських договорів, а саме Генерального договору фінансового лізингу № 192 та договорів про надання фінансової допомоги, які повязані з корпоративними відносинами.

Такий висновок районного суду, колегія суддів вважає помилковим.

Так, судом встановлено, що 20 квітня 2016 року між ТОВ «Український лізинг» з однієї сторони та ОСОБА_6 з другої сторони було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «Український лізинг» передав належне йому право вимоги за Генеральним договором фінансового лізингу № 192, а ОСОБА_6 прийняв право вимоги, що належить Первісному кредитору.

20 квітня 2016 між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 був укладений договір про відступлення права вимоги, згідно якого ОСОБА_8 передав, а ОСОБА_6 прийняв право вимоги згідно з договорами про надання поворотної фінансової допомоги, які укладені між ОСОБА_9 та ТОВ «М+М».

Відповідно до ст. 15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних , житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Суд першої інстанції при постановленні ухвали про відмову у відкритті провадження не звернув увагу на ту обставину, що у договорі про відступлення права вимоги, укладений між ТОВ «Український лізинг» та ОСОБА_6, а також в договорі про відступлення права про надання поворотної фінансової допомоги, укладеного між ОСОБА_10 та ОСОБА_6, ОСОБА_6 є фізичною особою, а не учасником ТОВ «М+М», тому предмет судового спору полягає в виконанні ТОВ «М+М» своїх зобовязань щодо сплати заборгованості за вищенаведеними договорами перед фізичною особою ОСОБА_6, тому дана справа повинна розглядатися за нормами цивільного судочинства.

Тому, з урахуванням вищевикладених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про відмови у відкритті провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ТОВ «М+М» про стягнення заборгованості в звязку з тим, що даний спір виникає з корпоративних правовідносин і справа повинна розглядатися в порядку господарського судочинства.

Доводи апеляційної скарги є обгрунтованими і дають підстави для скасування ухвали районного суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 311, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 23 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до товариства з обмеженою відповідальністю «М+М» про стягнення заборгованості скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :