Придніпровський районний суд м.Черкаси

Провадження № 2/711/1751/16
Справа № 711/5561/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

29 липня 2016 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Степаненка О.М.

за участю секретаря: Дядюші К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Айболіт» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди,

в с т а н о в и в:

ТОВ «Айболіт» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди.

Заяву мотивує тим, що 04.03.2016 відповідач був прийнятий на роботу до ТОВ «Айболіт» на посаду водія автотранспортних засобів.

Того ж дня йому було видано спецодяг, а саме: куртку флісову (вартістю 79,43 грн.), брюки сині (вартістю 786,70 грн.), куртка осіння (вартістю 1835,62 грн.), футболка поло (вартістю 30 грн.), а всього на загальну суму 2731,75 грн.

24.03.2016 відповідача було звільнено з роботи власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України.

04.04.2016 товариство звернулося до ОСОБА_1 з листом про необхідність повернення спецодягу та отримання задепонованої заробітної плати у розмірі 670,30 грн.

30.05.2016 ТОВ «Айболіт» був складений акт про неповернення відповідачем спецодягу.

Також цього ж числа директором товариства було винесено розпорядження, в якому зазначено, що у звязку з наявністю у відповідача заборгованості за неповернення спецодягу необхідно відрахувати заборгованість в сумі 670,30 грн. з заробітної плати відповідача. Не відшкодованою залишається сума в розмірі 2061,45 грн.

На підставі вищевикладеного просять суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Айболит» заборгованість у розмірі 2061,45 грн. Судові витрати покласти на відповідача.

Представник позивача ТОВ «Айболіт» за довіреністю ОСОБА_2 в судовому засідання позовні вимоги підтримала повністю та просила позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не зявився, про причину не явки суду не повідомив, був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи рекомендованим листом.

Суд ухвалив на підставі ст. 224 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказах.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, на підставі їх повного, обєктивного та всебічного дослідження суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.03.2016 відповідача ОСОБА_1 було прийнято на роботу до ТОВ «Айболіт» на посаду водія автотранспортних засобів, що підтверджується наказом (розпорядженням) про прийняття на роботу № 000000032-К- від 04.03.2016.

04.03.2016 відповідачу було видано спецодяг, а саме: куртку флісову (вартістю 79,43 грн.), брюки сині (вартістю 786,70 грн.), куртка осіння (вартістю 1835,62 грн.), футболка поло (вартістю 30 грн.), а всього на загальну суму 2731,75 грн., що підтверджується особовою карткою № 264 обліку спецодягу, спецвзуття та запобіжних пристроїв. Вартість спецодягу зазначена у довідці виданої ТОВ «Айболіт» 27.04.2016 за № 273.

24.03.2016 ОСОБА_1 було звільнено з роботи власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, що підтверджується наказом (розпорядженням) про припинення трудового договору № 000000034-К- від 24.03.2016.

Листом від 04.04.2016 № 185 на адресу відповідача були надіслані копія наказу про звільнення та розрахунок заробітної плати при звільненні, а також було запропоновано повернути отриманий ним спецодяг.

Але відповідачем спецодяг повернутий не був, про що товариством 30.05.2016 складений акт за № 394.

Розпорядженням директора ТОВ «Айболіт» ОСОБА_3 від 30.05.2016 за № 1 у звязку з наявністю заборгованості ОСОБА_1 за отриманий спецодяг відраховано із задепонованої заробітної плати відповідача кошти в розмірі 670,30 грн.

Вищевказане розпорядження було відправлено на адресу відповідача 31.05.2016 та отримано останнім 07.06.2016, що підтверджується роздруківкою відстеження пересилання поштових відправлень.

Відповідно до ч. 3 ст. 233 КЗпП України, для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

Судом встановлено, що шкода товариству завдана відповідачем у квітні 2016 року, з позовом до суду позивач звернувся 21.06.2016, тобто однорічний строк давності звернення до суду не був пропущений позивачем.

Згідно з положеннями ч.1,2 ст. 136 КЗпП України, покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника. Розпорядження власника або уповноваженого ним органу, або вищестоящого в порядку підлеглості органу має бути зроблено не пізніше двох тижнів з дня виявлення заподіяної працівником шкоди і звернено до виконання не раніше семи днів з дня повідомлення про це працівникові. Якщо працівник не згоден з відрахуванням або його розміром, трудовий спір за його заявою розглядається в порядку, передбаченому законодавством.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 134 КЗпП України встановлено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування.

Згідно ст. 1166 ЦК України майновий збиток, нанесений неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також збиток, нанесений майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обємі особою, яка його нанесла.

Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання (ч. 2 ст. 614 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Своїм правом участі в судовому засіданні та надання доказів, в підтвердження своїх заперечень проти позову та відсутності своєї вини у завданні товариству майнової шкоди, відповідач не скористався, а тому суд розглядає справу за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вина відповідача ОСОБА_1 у завданні збитків позивачу на суму 2061,45 грн. доведена,п. 5 ч. 1 ст. 134 КЗпП України встановлена повна матеріальна відповідальність відповідача за недостачу спеціального одягу, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Також на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають до задоволення позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь 1378 грн. судового збору.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 22, 614, 901, 906, 1166 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 208, 212-215, 223, 224-228 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов задоволити повністю.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Айболіт» заборгованість у розмірі 2061,45 грн., судові витрати в сумі 1378 грн., а всього 3439,45 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_4