АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1799/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 58 Смоляр А. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНерушак Л. В.
суддівПальонного В. С., Карпенко О. В.
при секретаріСиниці Д. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Придніпровського відділу ДВС м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області , третя особа, що не заявляє самостійних вимог ПАТ КБ "Приватбанк" про зняття арешту з майна, -

в с т а н о в и л а :

В травні 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Придніпровського відділу ДВС м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог ПАТ КБ "Приватбанк" про скасування заходів забезпечення позову у вигляді арешту нерухомого майна, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько, ОСОБА_7. Позивач, вирішивши оформити право власності на спадкове майно, яке складається з 1/3 квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, дізналась, що на нього накладено арешт Придніпровським відділом державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції.

Позивач посилається, що виконавче провадження було закінчене ще 20 червня 2014 року з підстав, передбачених п.3 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», тобто смерті боржника, про що були винесені відповідні постанови про закінчення виконавчого провадження, а виконавчий лист було залишено без виконання та направлено відповідачам до відповідних судів.

На сьогоднішній день арешт на майно накладений державний виконавцем Придніпровського ВДВС Черкаського МУЮ не скасований, незважаючи на те, що виконавче провадження було закрито.

ОСОБА_6 звернулась до виконавчої служби з відповідною заявою. Придніпровським ВДВС Черкаського міського управління юстиції повідомлено про відмову у знятті заборони на відчуження нерухомого майна, рекомендовано звернутись до суду.

Враховуючи те, що позивач ОСОБА_6 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого батька ОСОБА_7, щодо його майна, і бажає отримати спадщину, а тому як майбутня власниця спадкового майна, яка фактично користується ним, згідно положення ст. 391 ЦК України, може вимагати усунення будь-яких порушень (обмежень) здійсненні нею права користування та розпорядження майном, яке фактично їй належить.

Позивач вважає, що вона як спадкоємиця після свого батька, фактично прийняла спадщину у відповідності до ч.3 ст. 1268 ЦК України, однак не може реалізувати своє право на спадкування у зв'язку із накладенням арешту на все спадкове майно, в тому числі і на 1/3 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 червня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_6 до Придніпровського відділу ДВС м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області , третя особа, що не заявляє самостійних вимог ПАТ КБ "Приватбанк" про зняття арешту з майна відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що при ухваленні рішення суд першої інстанції не в повному обсязі з'ясував обставини, які мають значення для справи, неправильно та неповно дослідив докази, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи, а також суд невірно застосував норми матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 червня 2016 року та задовольнити позовні вимоги ОСОБА_6.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, представника третьої особи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову про зняття арешту з майна, суд першої інстанції виходив з того, що посилання позивача на вимоги ст. ст. 317, 321, 391 ЦК України не відповідають обставинам справи, оскільки за позивачем не зареєстровано право власності на 1/3 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті її батька.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції є обґрунтованими і такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону.

В судовому засіданні встановлено та вбачається із матеріалів справи, що після смерті ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 - батька позивача ОСОБА_6 відкрилася спадщина на все його майно, в тому числі на 1/ 3 частину квартири АДРЕСА_1.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що на виконанні у Придніпровському відділі державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції знаходяться виконавчі провадження, а саме: з виконавче провадження № 21438939 з примусового виконання виконавчого листа № 2н-4123 від 12.03.2009 року, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_7 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в сумі 21394,42 грн.; виконавче провадження № 48548375 з примусового виконання постанови № б/н від 17.07.2015 року, виданого Придніпровським ВДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області про стягнення з ОСОБА_7 на користь держави виконавчого збору в сумі 1095,30 грн.; виконавче провадження № 48548480 з примусового виконання постанови № б/н від 17.07.2015 року, виданого Придніпровським ВДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області про стягнення з ОСОБА_7 витрат на проведення виконавчих дій в сумі 70,00 грн.; виконавче провадження № 42898533 з примусового виконання виконавчого листа № 202/27287/13-ц від 12.02.2014 року, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_7 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в сумі 78866,95 грн.

Постановою начальника Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції від 27.05.2015 року скасовано постанови державного виконавця № 42898533 від 18.06.2014 року, № 21438939 від 20.06.2014 року. Таким чином, на даний час виконавчі провадження є чинними та такими, що підлягають до виконання.

Посилання апелянта, що виконавчі провадження закінчено на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» не відповідають дійсності, оскільки допускають правонаступництво, тому відповідно до вимог чинного законодавства вірно скасовані постановою начальника Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції від 27.05.2015 року.

Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Відповідно до ч. 1 ст. 1281 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Згідно ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, для оформлення права на спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_6 не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Позивач посилається, що будучи зареєстрованою та проживаючи в квартирі АДРЕСА_1, вона відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину, але не отримала свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки існує арешт на майно її батька, що є перепоною для видачі свідоцтва про право на спадкове майно за законом .

Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає в особи з моменту його державної реєстрації. Однак, за Калініченко не зареєстровано право власності на 1/3 частини квартири за адресою АДРЕСА_1, яка належала її батькові ОСОБА_7, померлому ІНФОРМАЦІЯ_2.

За таких обставин у ОСОБА_6 окрім права на спадкове майно, виникає ще й обов'язок погасити борги спадкодавця в межах вартості цього майна, якщо спадкоємець не відмовився від спадщини. а прийняв спадщину.

Із наявних матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_6 зверталася до стягувача з метою добровільно погасити борг, чим порушено вимоги ст. 1281, 1282 ЦК України.

Звертаючись до суду з даним позовом, як на підставу для задоволення своїх вимог ОСОБА_6 посилається на вимоги ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження », яка передбачає, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Судом першої інстанції вірно надано оцінку доказам позивача та обґрунтовано відмовлено в задоволенні заявлених позивачем вимог з підстав вказаних вище, оскільки

позивач ОСОБА_6 не є власником частини квартири, яка належить її батькові, та на яку накладено арешт в зв'язку з боргами батька, які не були виплачені ним за життя, тому спадкоємці померлого ОСОБА_7, приймаючи спадщину, повинні виплатити борги в межах вартості спадкового майна.

Оскільки позивач не надала суду доказів, що є власником майна, а посилається, що в майбутньому лише стане власницею майна, отримавши спадщину, то її вимоги не підлягають задоволенню з вказаних нею підстав.

Також безпідставними є посилання апелянта на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.02. 2016 року, яким знято арешти із спадкового майна, оскільки сама апелянт погоджується, що оскаржуваний арешт майна від 15.09. 2010 року, накладений Придніпровським відділом ДВС Черкаського міського управління юстиції у даній справі не був предметом розгляду у вказаній вище справі.

Доводи апеляційної скарги, що позивач зверталася з позовом відповідно до вимог ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», а не про скасування заходів забезпечення позову, на які посилається суд першої інстанції, не впливають на правильність рішення суду щодо відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6, оскільки суд дав оцінку і зверненню позивача із вказаних підстав.

А тому згідно ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Викладені в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_6, про те що судом першої інстанції при розгляді справи не були враховані всі обставини, які мають значення при ухваленні рішення не підлягають до задоволення, оскільки судом першої інстанції достовірно встановлено, що виконавчі провадження є чинними та такими що підлягають до виконання і на даний час підстав для задоволенні вимог про зняття арешту із нерухомого майна, накладеного в зв'язку з виконанням рішень суду щодо боргів ОСОБА_7 колегія суддів не вбачає .

Інших доводів, які б спростовували рішення суду першої інстанції апеляційна скарга не містить.

Посилання апелянта, що рішення суду першої інстанції є незаконним не підтверджено доказами та не наведено підстав, визначених у ст. 309 ЦПК України, які б давали підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення у справі.

Виходячи з викладеного, доводи апелянта носять суб'єктивний характер, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, тому підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст.303, 304, 307, 308, 313- 315, 317 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Придніпровського відділу ДВС м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог ПАТ КБ "Приватбанк" про зняття арешту з майна - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :