Справа № 192/1441/16-ц
Провадження № 2/192/196/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"18" квітня 2016 р.СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:
головуючого - судді Омелюх В.М.
за участю секретаря судового засідання - Савчукової В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт.Солоне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, до досягнення 23 років,
Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на його користь аліментів на своє утримання на період навчання, але не більше, ніж до досягнення ним 23-річного віку, у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, посилаючись на те, що відповідач є його батьком, з якого за рішенням суду від 14 квітня 2006 року на користь його матері ОСОБА_3 на його утримання було стягнуто аліменти у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
ІНФОРМАЦІЯ_5 року йому виповнилось 18 років і з 05 серпня 2015 року він навчається на першому курсі денного відділення Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ з терміном навчання до травня 2019 року, внаслідок чого у зв'язку з продовженням навчання потребує матеріальної допомоги батьків, так як самостійно не здатен забезпечити себе всім необхідним для своєї життєдіяльності.
В той же час, відповідач добровільно не приймає участі в наданні матеріальної допомоги на його утриманні як повнолітнього сина який потребує такої допомоги в зв'язку з навчанням, хоча зобов'язаний це робити та має таку можливість, оскільки працює електрозварювальником на заводі ім. Петровського, де отримує середню заробітну плату у розмірі 3000 гривень 00 копійок, тому змушений звернутися з даним позовом до суду та прохати стягнути з відповідача аліменти на його утримання як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, та у зв'язку з чим не може забезпечити своє утримання самостійно, а відповідач без судового рішення цього не робить .
Позивач ОСОБА_1 та його представник, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи (а.с.25,27), в судове засідання не з'явилися. Представником позивача в межах повноважень за договором на представництво інтересів від 02 березня 2016 року подано до суду письмову заяву (а.с.22-24,33), відповідно до якої прохали розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та прохали їх задовольнити, а в разі неявки належним чином повідомленого відповідача не заперечували проти розгляду справи в порядку заочного провадження.
Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце слухання справи шляхом направлення судової повістки як за зареєстрованим в установленому законом порядку місцем проживання, так і за місцем фактичного проживання (а.с.26,28,29,36-37,39), яка повернулась з відміткою «не проживає» (а.с.31,32) в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, як не надав і заперечень проти позову та доказів, які їх обґрунтовують.
В зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197, ст.224 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та за письмовою згодою представника позивача в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши в межах заявлених позовних вимог надані докази, приходить до висновку, що позов про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом.
Відповідно до вимог ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчатися і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, а право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Згідно ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, при цьому при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суду бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою сином, а відповідно до ст.201 цього Кодексу до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187,189-192 і 194-197 цього Кодексу.
У судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком повнолітнього сина - позивача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6), який народився у ОСОБА_3 в період зареєстрованого шлюбу з відповідачем (а.с.4), який було розірвано згідно актового запису №46 від 14 квітня 2006 року по відділу реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.5).
Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2006 року, яке набрало законної сили 22 травня 2006 року, з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 було стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі ? частини усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.7), на виконання якого 22 червня 2006 року було видано виконавчий лист (а.с.8).

Згідно довідки виконкому Олександропільської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області №14 та №15 від 01 січня 2016 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 а до складу її сім'ї входить ОСОБА_3 - мати, на утриманні якої він знаходиться (а.с.9,35).

Судом встановлено, що спільна повнолітня донька відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, є студентом першого курсу денного відділення Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ з періодом навчання з 05 серпня 2015 року по червень 2019 року (а.с.10), де навчається за державним замовленням, внаслідок чого потребує коштів на придбання одягу, продуктів харчування, підручників, проїзду, житла та забезпечення інших матеріально-побутових умов з урахуванням його віку, стану здоров'я, віддаленості місця проживання від місця навчання та інше, а відповідач має можливість надавати повнолітньому сину, який навчається, матеріальне утримання, оскільки є працездатною особою, працює електрозварювальником на заводі ім. Петровського, де отримує середню заробітну плату у розмірі 3000 гривень 00 копійок, але не робить цього в добровільному порядку.

При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст.200 Сімейного кодексу України враховує сукупність таких юридичних фактів, як досягнення сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років (а.с.5); продовження ним навчання (а.с.9); потреби в зв'язку з навчанням в матеріальному утриманні батьками, в тому числі і відповідачем; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача та повнолітньої дитини, тобто в тому числі і визначених ст.182 СК України обставин.

Враховуючи вищенаведене, суд відповідно до ст.ст. 199-200 СК України, вважає за потрібне стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на період його навчання, але не більше, ніж до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку, оскільки права та обов'язки кожного з батьків є рівними за законом, а фактично повнолітню дитину утримує його мати - ОСОБА_3 (а.с.9,33), з якою проживає позивач. Повнолітній син відповідача, що навчається, потребує витрат на забезпечення харчування, одягу, навчальних посібників та матеріально-побутових умов з урахуванням його віку та розвитку, а встановлений законодавством мінімальний прожитковий мінімум для особи даного віку згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» з 01 січня 2016 року становить 1378 гривень, при цьому судом відповідно до ч.2 ст.200 СК України враховується обов'язок та можливість утримання позивача в період навчання його матір'ю - ОСОБА_3

Таким чином, суд приходить до висновку, що позов повнолітнього сина, що продовжує навчання, про стягнення аліментів з відповідача, підлягає задоволенню, а з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, до досягнення 23 років у твердій грошовій сумі у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно за розміром буде відповідати 1/2 частині встановленого законом прожиткового мінімуму для працездатної особи.

Крім цього, в зв'язку з частковим задоволенням позову відповідно до вимог ст.88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір, який підлягає сплаті при зверненні з позовом до суду, оскільки позивачка звільнена від цих витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.182, 187, 189-192, 199-201 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 209, 212-215, 224-228, 367 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, до досягнення 23 років задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця м. Дніпропетровськ, аліменти на користь повнолітнього сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, на його утримання у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на період його навчання, починаючи з 10 березня 2016 року, але не більше як до досягнення ним 23 років, допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі місячного платежу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку, а строк на апеляційне оскарження рішення суду починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Головуючий: суддя