Справа № 308/2769/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2016 м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого-судді Бенца К.К.,

при секретарі Бота О.І.

за участі

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей. Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з вересня 2004 року з відповідачем ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 01.04.2013 року між ними розірвано. У шлюбі в них народилося двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Зазначає, що відповідач жодної участі у вихованні та утриманні дітей не приймає, ухиляється від їх утримання, матеріальної допомоги на їх утримання не надає, не турбується їх розвитком та потребами. На даний час їх діти знаходяться повністю на її утриманні. Взяті на себе зобовязання відповідач не виконує, ухиляється від своїх батьківських обовязків, не дбає про матеріальне забезпечення дітей. Дана обставина негативно позначається на житті родини, та не дозволяє в повному обсязі забезпечити дітей найнеобхіднішим.

Оскільки діти знаходяться повністю на її утриманні, позивачка просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду з позовом і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав та мотивів зазначених у позові.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов визнав, однак після оголошеної в судовому засіданні перерви надіслав на адресу суду письмові заперечення. В письмових запереченнях відповідач зазначив, що він не є біологічним батьком неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Крім того, вказав що після розірвання шлюбу між ним та позивачем по справі, він свій обов'язок по утриманню дітей виконував постійно, надавав фінансову допомогу, купляв іграшки, одяг. В судовому засіданні просив суд при визначенні розміру аліментів врахувати розмір його заробітної плати, а також його сімейний стан, на даний час він одружений та разом із жінкою виховує трьох дітей, одна з яких є їх спільною.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного.

Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.09.2004 року по 08.04.2013 року , вказані обставини сторонами в судовому засіданні не оспорювались.

У даному шлюбі у сторін народилися діти : ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про народження, серії 1-ФМ № 013509 від 20.05.2005 року, копія якого приєднана до матеріалів справи та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується свідоцтвом про народження, серії 1-ФМ № 143103 від 10.06.2009 року, копія якого приєднана до матеріалів справи. ( а.с. 5,6)

Як встановлено судом, неповнолітній син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та неповнолітня донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають разом з матірю позивачем по справі ОСОБА_1 , що стверджується даними довідки №03-11/40 виданою 05.04.2016 року Лубнянської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області (а.с.16)

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_2 працює в Закарпатській обласній клінічній лікарні ім. А. Новака та займає посаду сестра медична з масажу, його загальна сума доходу за період з листопада 2015 року по квітень 2016 року складає 15291,98 грн., що стверджується наявною в матеріалах справи довідкою про доходи №808 від 04.05.2016 року.

Cудом встановлено, що на утриманні у відповідача крім спільних дітей з позивачем, перебуває неповнолітня донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, що стверджується свідоцтвом про народження Серії 1-ФМ №248588 від 10.01.2013 року, де в графі батько зазначено: Минда Михайло Михайлович

Правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України, зокрема згідно до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідач ОСОБА_2 свій обов'язок утримувати дитину, що передбачений ст.180 СК України, виконує періодично.

Ненадання матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини є порушенням обов'язку батьків піклуватися про своїх дітей.

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька, матері і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ст.184 СК України розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі.

Частина 1 статті 182 СК України зазначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 7 ЗУ „Про державний бюджет України на 2016 рік" затверджено на 2016 рік прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 травня - 1228 гривень; на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 травня - 1531 гривня.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. ст. 182, 183 СК України , зокрема: відповідач є працездатним, працює в Закарпатській обласній клінічній лікарні ім. А. Новака та розмір його заробітної плати становить 2310,00 грн.; на утриманні відповідача , крім спільних дітей з позивачем, перебуває неповнолітня донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Оскільки, відповідач працює та офіційно отримує заробітну плату, суд вважає за необхідне присудити стягнення аліментів на утримання дітей у частці від доходу їх батька.

Разом з тим , суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що він не є біологічним батьком неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки дане твердження відповідача спростовується свідоцтвом про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 серії 1-ФМ № 143103 від 10.06.2009 року, згідно якого в графі батько зазначено: Минда Михайло Михайлович.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Проте, як встановлено судом, відповідач в порядку ст.188 Сімейного Кодексу України від обов'язку утримувати дітей не звільнений, угоди про добровільну сплату аліментів згідно ст. 189 Сімейного кодексу України між сторонами на даний час не укладено.

Відповідно до абз.1, 4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при вирішенні справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", №3 від 15.05.2006р., ч.3 ст.70 ЗУ „Про виконавче провадження", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом та максимальний розмір аліментів, що підлягатимуть стягненню з боржника, не може перевищувати 50% заробітної плати цієї особи.

У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Зважаючи на викладене, з урахуванням всіх обставин справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку, щомісяно, підлягають до часткового задоволення, а саме в розмірі 1/4 частки заробітку батька щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Оскільки з позовом позивач звернулася 18.03.2016 року аліменти на утримання дітей підлягають стягненню з цієї дати.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Таким чином, враховуючи матеріальне становище сторін, сімейний стан позивача, відповідача, матеріальне становище платника аліментів, а також те, що відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, з урахуванням потреб та можливостей відповідача, суд вважає, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1/4 частки заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, оскільки стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку щомісячно, може покласти відповідача в скрутне матеріальне становище.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог тому суд вважає, що оскільки позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, відповідно до Закону України "Про судовий збір", то із ОСОБА_2 слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Керуючись Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) , Закон України «Про охорону дитинства», ст. ст.10, 11, 60, 209, 212-218 ЦПК України , ст.ст. 180, 181, 182,191 Сімейного Кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, РНОКПП - НОМЕР_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь ОСОБА_1, РНОКПП - НОМЕР_2, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрованої ІНФОРМАЦІЯ_8,94 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частки заробітку ОСОБА_2, щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 березня 2016 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, РНОКПП - НОМЕР_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь держави суму судового збору в розмірі 551,20 грн. ( пятсот пятдесят одна гривня двадцять копійок).

Рішення суду в межах стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_7