Борівський районний суд Харківської області
Справа: № 614/618/16-ц
провадження: 2/614/222/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И

10.08.2016 року Борівський районний суд Харківської області в складі

головуючого судді Зеленькової Н.Г.

при секретарі

за участю: ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.м.т. Борова цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою в якій вказала, що в липні 2011 року познайомилася з ОСОБА_3, який проживає в с.Бахтин Борівського району Харківської області. Вони стали зустрічатися, між ними виникло взаємне кохання, інтимні стосунки. Через деякий час позивач завагітніла. Сторони продовжували зустрічатись, але проживали окремо.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син. При реєстрації дитини в Гороховатській сільській раді ОСОБА_3 визнав, що це його син, тому з його згоди в свідоцтві про народження дитини - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2., відповідач записаний як його батько.

Позивач вказала, що після народження дитини відповідач відвідував сина, цікавився його здоров'ям, але лише до березня 2013 р. Відколи від позивача постало питання про надання матеріальної допомоги на утримання дитини зі сторони відповідача, вони почали рідше зустрічатися.

Зі слів відповідача позивачу відомо, що він перебуває на заробітках в Росії, працює неофіційно, не постійно, має нерегулярний дохід, близько 10000 грн. щомісячно. При нагадуванні про його обов'язок, як батька, надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, відповідач намагався уникнути такої розмови, з його слів позивач зрозуміла, що в добровільному порядку останній не бажає надавати матеріальної допомоги на утримання сина. До теперішнього часу ОСОБА_3 жодного разу не надав матеріальної допомоги на утримання дитини, чим не бажає виконувати свої батьківські обов'язки.

Крім того позивач зазначила, що працює в Борівській ЗОШ №1 соціальним педагогом, але її заробітної плати не вистачає для матеріального забезпечення. Прожитковий мінімум в Борівському районі занадто високий, син підростає, продукти харчування, дитячий одяг дорогі, заробітна плата позивача майже 2000 грн. в місяць. Вказаних коштів явно не вистачає, інших доходів вона не має.

Вищезазначені обставини стали підставою для звернення до суду з позовом, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі 3000 грн. щомісячно, до повноліття дитини. Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу, встановлених законом. Звільнити її від сплати судового збору та стягнути з відповідача на користь держави судовий збір. На свою користь стягнути з відповідача судові витрати, пов'язані з наданням правової допомоги.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні проти позовних вимог частково заперечував, надав до суду письмове заперечення в якому вказав, що дійсно зустрічався з ОСОБА_2 і мав з нею інтимні стосунки.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_5. Відповідач добровільно визнав, що це їхній з ОСОБА_2 син. Тому при реєстрації дитини в Гороховатській сільській раді Борівського району Харківської області, з його згоди, в свідоцтві про народження дитини він записаний його батьком, а ОСОБА_2 матір'ю. Таким чином, останній визнав, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 є його сином.

Відповідач зазначив, що після народження дитини часто приходив до ОСОБА_2 і пропонував їй офіційно оформити стосунки, тобто зареєструвати шлюб. Спочатку ОСОБА_2 ніби-то була не проти, але через деякий час стала говорити, що на весілля потрібні гроші, а таких грошей на той час не було.

Так як відповідач в Борівському районі Харківської області ніде не працевлаштувався, у січні 2013 р. він поїхав на заробітки за кордон - у Російську Федерацію. Там став неофіційно працювати робітником на будівництві приватних будинків. За свою роботу отримував нерегулярний, мінливий заробіток, з якого став регулярно позивачу висилати поштовими переводами гроші на утримання сина ОСОБА_5.

Так, згідно касових чеків відповідач переслав позивачу наступні грошові кошти на утримання сина:

-за 2013 рік - 120060 руб.;

-за2014рік- 37000руб.;

-за 2015 рік - 3060 руб.;

-за 2016 рік - 25500 руб.

Частина касових чеків, особливо за 2015 рік, не збереглася.

Крім того, у всіх касових чеках зазначено, що відправником грошових коштів є ОСОБА_3, а отримувачем ОСОБА_2

Тому відповідач вважає, що посилання позивача у позовній заяві про те, що «до теперішнього часу він жодного разу не надавав їй матеріальної допомоги на утримання сина і не бажає виконувати свої батьківські обов'язки», не відповідають дійсним обставинам справи.

Коли відповідач дізнався, що ОСОБА_2 зустрічається з іншим чоловіком, він зрозумів, що тепер між ними вже не буде ніякого спільного подружнього життя.

У зв'язку з тим, що позивач виховує сина ОСОБА_5, відповідач вирішив добровільно надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання свого сина. Про це він по телефону повідомив ОСОБА_2, на що вона погодилася, але при цьому поставила умову, яка полягала в тому, що останній має регулярно щомісячно сплачувати їй в рахунок аліментів 3000,00 грн. Але відповідач їй на це відповів, що вказана сума занадто велика, у зв'язку зі світовою фінансовою кризою зараз на заробітках в Росії має дохід значно менший, ніж в 2013-2014 роках. На теперішній час йому виплачують заробітну плату нерегулярно, різними сумами, у різний час, а тому він не зможе їй щомісяця виплачувати в рахунок аліментів 3000,00 грн., проте пообіцяв, що фізично в змозі без затримки щомісяця виплачувати на утримання сина 1000,00 грн.

Але позивач не погодилася на запропоновану відповідачем суму матеріальної допомоги на утримання сина і сказала, що подасть позов до суду про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 3000,00 грн.

Відповідач ствердує, що добровільно погоджується на сплату аліментів позивачу на утримання сина - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, щомісячно у розмірі 1000,00 грн. до його повноліття.

Також відповідач в запереченні зазначив, що у 2016 році встановлений прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць - для дітей віком до 6 років: з 1 травня 2016 року - 1228 грн.

Тобто, з 1 травня 2016 року 30 відсотків прожиткового мінімуму для їхнього сина ОСОБА_5, якому ще не виповнилося 6 років, становитеме 368 грн.40 коп.

На теперішній час відповідач ОСОБА_3 продовжує неофіційно працювати за кордоном у Російській Федерації, отримує не регулярний офіційний дохід у вигляді заробітної плати не за трудовим договором, не має прибутку від здійснення господарської діяльності як фізична особа-підприємець, що не дає можливості визначити розмір частки від його заробітку, який можливо офіційно підтвердити; його батьки: батько - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4 і мати - ОСОБА_9, 22.09.1960 року на даний час є безробітними і пенсію не отримують, тому відповідач вимушений їм допомагати вижити у такий важкий час; відповідач не зареєстрований в Борівському районному центрі зайнятості і не отримує допомоги по безробіттю.

При таких обставинах, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3 вважає, що з нього необхідно стягнути аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття і обсяг яких, на його думку, є тим мінімально необхідним на даний час для утримання та виховання дитини.

В судовому засіданні відповідач надав для огляду ще декілька квитанцій про переказ грошей позивачу за 2016 рік.

Позивач підтвердила суду, що всі гроші за 2013-2016 роки вона отримувала.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони мають малолітнього сина - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає разом з позивачем і перебуває на її утриманні.

Батьком дитини у свідоцтві про народження зазначений відповідач ОСОБА_3.

Шлюб між сторонами не зареєстрований, відповідач з позивачем спільно не проживають.

Відповідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або) у твердій грошовій сумі.

Стаття 182 СК України встановлює, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує в тому числі і матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього непрацездатних батьків та інші обставини, що мають юридичне значення.

Згідно ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідач стверджує, що він не може надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина у заявленому позивачем розмірі, так як має мінливий, нерегулярний дохід, має безробітніх батьків. Проте має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в розмірі 1000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

В порушення ст.60 ЦПК України позивач не надала суду тих обставин, які б підтверджували необхідність отримування аліментів у вказаній нею сумі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи вищезазначені обставини, позовні вимоги у частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, підлягають частковому задоволенню, оскільки враховується матеріальне становище відповідача, який має нерегулярний (мінливий) дохід.

З цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дитини, можливостей відповідача, суд присуджує аліменти на утримання дитини у розмірі 1200 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст.367 ЦПК України - суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Згідно ч. 3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача на користь держави.

З урахуванням вищевикладеного, з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп., відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Крім того, дані факти та відповідні правовідносини підтверджуються матеріалами справи: копією паспорта та картки фізичної особи - платника податків позивача (а.с.4-5), копією свідоцтва про народження дитини (а.с.6), довідкою про склад сім'ї позивача (а.с.7), копією паспорта та картки фізичної особи - платника податків відповідача (а.с.20-21), довідкою Борівського РЦЗ від 03.08.2016 р. про те, що ОСОБА_3 в Борівському центрі зайнятості не зареєстрований (а.с.22), довідками наданими Ізюмським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Харківської області № 830-15 та 831-15 від 04.08.2016 р. про те, що батьки відповідача - ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_6 на обліку в Ізюмському об'єднаному УПФУ не знаходяться та пенсію не отримують (а.с.23-24), копіями касових чеків (переводів), згідно яких відправником грошових коштів є ОСОБА_3, а отримувачем ОСОБА_2 (а.с.25-41), довідкою про склад сім'ї відповідача (а.с.7).

З урахуванням викладеного, на підставі ст. 180, 181, 182, 184 Сімейного Кодексу України, керуючись ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 367 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, ІПН НОМЕР_2, аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 (одна тисяча двісті) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду - з 27.07.2016 р. до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_1, на користь держави судовий збір в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_2, понесені нею судові витрати, пов'язані з наданням правової допомоги у розмірі 370 (триста сімдесят) грн.

Рішення суду в межах стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини за 1 місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Борівський районний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення виготовлено 15 серпня 2016 року.

Суддя Зеленькова Н. Г.