АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/292/16 Справа № 201/3003/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Рудь В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Ткаченко І.Ю., Повєткіна В.В.

при секретарі: Назаренко А.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 10 вересня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до Комунальний заклад «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_3 обласної ради», треті особи: Відділ державної реєстрації смерті реєстраційної служби ОСОБА_3 міського управління юстиції, ОСОБА_4, про визнання недійсним лікарського свідоцтва про смерть, -

В с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулася з позовом, який уточнено у березні 2015 року, до Комунального закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_3 обласної ради», треті особи: Відділ державної реєстрації смерті реєстраційної служби ОСОБА_3 міського управління юстиції, ОСОБА_4, про визнання недійсним лікарського свідоцтва про смерть(а.с.1-5, 26-29).

Позивачка зазначала, що вона є єдиною спадкоємицею після смерті ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 13.04.2012 року, який в свою чергу був чоловіком та спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла 20.12.2011 року.

Шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було укладено о 13 годині 30 хвилин 20 грудня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Амур - Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_3 міського управління юстиції у Дніпропетровській області 20.12.2011 року серії І-КИ №218405 та відповідним актовим записом про шлюб. Після реєстрації шлюбу, ввечері, 20.12.2011 року, вдома ОСОБА_6 померла.

Для реєстрації в органах реєстрації актів цивільного стану Комунальним закладом «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» було видане лікарське свідоцтво про смерть №2458 від 23.12.2011 року із зазначенням дати смерті 20.12.2011 року.

Відділом державної реєстрації смерті ОСОБА_3 міського управління юстиції у Дніпропетровській області видано свідоцтво про смерть №2458 від 24.12.2011 року серії І-КИ №452110 із зазначенням дати смерті 20.12.2011 року.

З 21.12.2011 року по 06.01.2012 року відповідачем було проведено судово-медичне дослідження трупа ОСОБА_6 №2485, в результаті якого в акті судово-медичного дослідження трупа №2458 встановлено причину смерті гостра недостатність кровообігу, алкогольна кардіоміопатія та видано «остаточне» лікарське свідоцтво про смерть №2458.

З 12.07.2013 року в провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська знаходиться справа №199/7750/13-ц за позовом ОСОБА_4 до Амур - Нижньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_3 міського управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа ОСОБА_2, про визнання шлюбу між ОСОБА_6 і ОСОБА_5 неукладеним.

В судовому засіданні 24.12.2014 року представником позивача долучено до матеріалів справи копію нового лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_6 № 2458 від 20.11.2014 року із поміткою «остаточне, замість остаточного №2458» із зазначенням іншої дати смерті 19.11.2011 року, видане лікарем (судмедекспертом) Комунального закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_3 обласної ради» ОСОБА_7 на підставі «розтину трупу», тобто через три роки після смерті ОСОБА_6

Посилаючись на викладені обставини та вказуючи на те, що лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_6 від 20.11.2014 року із зазначенням іншої дати смерті видано з порушенням Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, порушує її права та інтереси на спадкування, ОСОБА_2 в уточненій позовній заяві в редакції від 17 березня 2015 року просила визнати недійсним лікарське свідоцтво про смерть №2458 від 20.11.2014 року з датою смерті ОСОБА_6 «19 грудня 2011 року», видане Комунальним закладом «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_3 обласної ради» як «остаточне, замість остаточного №2458»(а.с.26-29).

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 10 вересня 2015 року в задоволенні позову відмовлено(а.с.172-176)

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права(а.с.177-180).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно ст.ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

За положеннями ст.15 ЦПК України загальні суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту із числа, передбачених ст.16 ЦК України, за положеннями якої під способами захисту суб'єктивних цивільних прав є закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення(визнання) порушених(оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Особа, право якої порушено, може скористатися відповідно до ст.16 ЦК України, не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права.

Статтею 60 ЦПК України визначено обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Із справи вбачається, що згідно свідоцтва про шлюб серія 1-КИ КИ №218405, виданого 20 грудня 2011 року Амур - Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_3 міського управління юстиції у Дніпропетровській області, між ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів 20 грудня 2011 року зроблено відповідний запис за №1347. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка ОСОБА_5, дружини ОСОБА_6(а.с.6).

Згідно свідоцтва про смерть серії 1-КИ №437294, виданого 24 грудня 2011 року Відділом державної реєстрації смерті ОСОБА_3 міського управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_6 померла 20 грудня 2011 року, про що в Книзі реєстрації смертей 24 грудня 2011 року зроблено відповідний запис за №8750 Відділом державної реєстрації смерті ОСОБА_3 міського управління юстиції у Дніпропетровській області(а.с.8).

Згідно свідоцтва про смерть серії 1-КИ №452109, виданого 20 квітня 2012 року Відділом державної реєстрації смерті ОСОБА_3 міського управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_5 помер 13 квітня 2012 року, про що в Книзі реєстрації смертей 20 квітня 2012 року зроблено відповідний запис за №2746 Відділом державної реєстрації смерті ОСОБА_3 міського управління юстиції у Дніпропетровській області(а.с.12).

За змістом заповіту від 21 грудня 2011 року ОСОБА_5 заповів все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось ОСОБА_2(а.с.14).

Із справи вбачається, що 23.12.2011 року ОСОБА_8 отримав лікарське свідоцтво про смерть №2458 від 23.12.2011 року з відміткою «попереднє», в якому дата смерті ОСОБА_6 зазначена: 20.12.2011 року(а.с.165).

В акті судово-медичного дослідження трупа №2458, яке проведено в період з 21.11.2011 року по 06 січня 2012 року судово-медичним експертом відділу експертизи трупів ОСОБА_9 комунального закладу «Бюро СМЕ» ОСОБА_7, відмічено, що з копії протоколу огляду трупа гр.ОСОБА_6, складеного слідчим РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області на місці події, відомо: «кожные покровы ....свою окраску не изменяют(19:55 20.12.2011 року)». За підсумками дослідження експертом зазначена причина смерті ОСОБА_6, конкретної дати смерті останньої акт не містить(а.с.9-11, 69-71).

За змістом висновку екперта №107 за фактом смерті гр.ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, на підставі ухвали судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 23 липня 2014 року в приміщенні КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» у відділі комісійних судово-медичних експертиз судово-медична експертна комісія у складі: ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 в період з 08.08.2014 року 20.08.2014 року провела експертизу за матеріалами цивільної справи №199/7750/13, №2/199/228/14(22-ц/774/5069/14), відмовний матеріал №8930 за фактом смерті гр.ОСОБА_6, та прийшла до підсумку, що смерть ОСОБА_6 настала 19.12.2011 року в період часу з 08-ї до 19-ї години(а.с.73-82, 90-99).

20.11.2014 року видано лікарське свідоцтво про смерть №2458 з відміткою «остаточне, замість остаточного №2458», в якому дата смерті ОСОБА_6 зазначена: 19.12.2011 року(а.с.89).

Як видно із справи, обгрунтовуючи позов, ОСОБА_2, посилалась на порушення КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_3 обласної ради» діючого законодавства щодо видачі лікарського свідоцтва від 20.11.2014 року, яким дата смерті ОСОБА_6 змінена та зазначена: 19.12.2011 року(а.с.89).

Разом з тим, як видно із справи, лікарське свідоцтво про смерть №2458 з відміткою «остаточне, замість остаточного №2458» видано на підставі висновку екперта №107, який за положеннями Глави 5(докази) ЦПК України є доказом, який у передбаченому порядку не спростований.

Таким чином, встановивши вказані обставини, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_2 обрала спосіб захисту, який не передбачено ст.16 ЦК України як спосіб захисту цивільних прав та інтересів, а відтак обгрунтовано відмовив в задоволенні заявленого позову.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, не можуть бути взяті до уваги, оскільки обраний нею спосіб захисту не є в розумінні ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду про відсутність підстав для захисту права ОСОБА_2 у обраний нею спосіб. Підстав для скасування судового рішення не встановлено.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 10 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -