Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Коробенка С.В.

при секретарі Семененко А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2014 року ПАТ «КБ «Інтербанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

28 квітня 2016 року ухвалою суду Позивача ПАТ «КБ «Інтербанк» було замінено його правонаступником - ОСОБА_1.

В позові Позивач посилається на те, що 18 жовтня 2007 року між ПАТ КБ «Інтербанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 57/07-1 з подальшими змінами та доповненнями на суму в розмірі 105000 доларів США строком погашення не пізніше 17 жовтня 2017 року.

Відповідно до умов Договору Відповідач зобов'язалася сплачувати 12,5% річних на суму заборгованості за користування кредитом. Кредитним комітетом 08.10.2008р. було прийнято рішення, яким встановлено відсоткову ставку в розмірі 17,5% річних з 25.10.2008р.

Позивач вказував, що в порушення умов Кредитного договору Відповідач належним чином взяті на себе зобов'язання не виконала, у зв'язку з чим станом на 15 жовтня 2014 року мала заборгованість в у загальному розмірі 757358 грн. 03 коп..

З огляду на таке, Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості в примусовому порядку.

Представник Позивача у судовому засіданні заявлений позов підтримав в повному обсязі та просила його задовольнити. На уточнюючі запитання представника Відповідача зазначила, що повного обсягу оригіналів бухгалтерської документації, яка підтверджує погодження, видачу та погашення заборгованості кредиту Відповідачем, у Позивача в наявності немає.

Представник Відповідача проти позову в судовому засідання заперечував, посилаючись на те, що Позивачем не було надано до суду докази, які б підтверджували виконання ним своїх зобов'язань перед Відповідачем стосовно видачі останньому кредитних коштів у розмірі 105000 доларів США.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, заслухавши пояснення Сторін, суд приходить до наступного.

18 жовтня 2007 року між ПАТ КБ «Інтербанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 57/07-1.

Пунктом 1.1. Кредитного договору передбачено, що Банк надає Позичальнику кредит у вигляді звичайної кредитної лінії у граничній сумі 105000 доларів США строком на 10 років з погашенням не пізніше 17 жовтня 2017 року зі сплатою за користування кредитом 12,5% річних, а позичальник повертає кредит і сплачує відсотки за користування ним, комісії, у строк та на умовах передбачених цим Договором.

Згідно з п.1.4. та п. 1.5 Кредитного договору, кредит надавався Відповідачу на поточні потреби шляхом видачі готівки через касу Банка.

Відповідач зобов'язувалася повертати кошти за кредитом щомісячно з 1 по 25 число поточного місяця, починаючи з наступного місяця після видачі кредиту, рівними частинами згідно з графіком платежів, що визначений в Додатку №1 до Договору.

Встановлено, що на підставі договору про відступлення права вимоги від 26 листопада 2015 року ПАТ КБ «Інтербанк» відступив права вимоги за спірним кредитним договором на користь ТОВ «ФК «Некстджен Фінанс».

В свою чергу ТОВ «ФК «Некстджен Фінанс» 27 листопада відступило право вимоги за кредитним договором на користь ОСОБА_1. (а.с. 179-184)

З пояснень Позивача вбачається, що у зв'язку з невиконанням Відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором, утворилась заборгованість, яка за розрахунками Позивача станом на 15.10.2014 року становила загальну суму в еквіваленті за курсом НБУ 757358,03 грн, та складалася з наступного:

-52554,46 доларів США - заборгованість за кредитом;

-2 985,62 доларів США - заборгованість за відсотками за період з 01.06.2014р. по 14.10.2014р.;

-9903,67 гривень - заборгованість за комісією за розрахунково - касове обслуговування за період з липня 2014р. по жовтень 2014р.;

-28097,13 гривень - пеня та штраф за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за період з 08.08.2014р. по 13.10.2014р.

Зазначений розрахунок у судовому засіданні був оспорений Відповідачем, який вимагав від Позивача оригіналів платіжних документів, які підтверджують видачу кредиту, погашення заборгованості, детальний розрахунок заборгованості, в тому числі - нарахованих процентів та штрафних санкцій, тощо.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Положеннями статті 131 ЦПК України визначено, що сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст..179 ЦПК України).

На обґрунтування своїх вимог Позивач посилався на такі докази: копія кредитного договору №57/07-1 від 18.10.2007р., копії додаткових угод до кредитного договору №57/07-1 від 18.10.2007р. з графіками погашення кредиту та супутніх послуг: № 1 від 20.10.2008р., №2 від 29.01.2009р., №3 від 25.02.2010р., №4 від 25.05.2010р., №5 від 29.08.2010р., №6 від 27.12.2010р., №7 від 25.03.2016р., №9 від 16.09.2011р., №10 від 23.12.2011р., №11 від 25.05.2012р., №12 від 12.12.2012р., № 13 від 13.06.2013р., № 14 від 02.12.2013р., № 15 від 30.12.2013р., № 16 від 24.02.2014р., розрахунок заборгованості позичальника станом на 15.10.2014р., копія повідомлення про збільшення процентної ставки № 1949 від 09.10.2008р., копія витягу з Протоколу № 106 від 08.10.2008р., копія листа - пропозиції №683 від 11.09.2014р., копія виписки з банківського рахунку від 05.05.2009р., копія паспорта громадянки України ОСОБА_2

В той же час, в судовому засіданні не знайшли підтвердження ті обставини, на які Позивач посилається в обґрунтування своїх позовних вимог.

Так, Позивачем не доведено, що Відповідач як позичальник отримала кредитні кошти у відповідності до умов, передбачених п.1.1. кредитного договору.

Як було досліджено та встановлено судом, Відповідачу був наданий кредит у іноземній валюті, а саме в доларах США, шляхом видачі готівки через касу банку.

Порядок надання готівкової іноземної валюти фізичним особам врегульований розділом ІІІ Інструкції «Про касові операції в банках України» затвердженою Постановою Правління НБУ №337 від 14.08.2003 року, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин.

Цією Інструкцією визначені зразки касових документів, на підставі яких здійснюються приймання і видача готівки.

Відповідно до п. 1 глави 1 розділу ІІІ Інструкції «Про касові операції в банках України» зазначено, що до касових документів, які оформляються згідно з касовими операціями, визначеними цією Інструкцією, належать: заява на переказ готівки (додаток 6), прибутково-видатковий касовий ордер (додаток 7), заява на видачу готівки (додаток 8), прибутковий касовий ордер (додаток 9), видатковий касовий ордер (додаток 10), грошовий чек (додаток 11), а також рахунки на сплату платежів та документи, установлені відповідною платіжною системою для відправлення переказу готівки та отримання його в готівковій формі.

Таким чином, єдиним допустимим доказом отримання готівкової іноземної валюти Позичальником та факт виконання умов договору є касовий документ - Заява на видачу готівки. Вказану заяву в якості доказу видачі кредитних коштів до суду надано не було, а тому підстав вважати що Відповідачу видавалися грошові кошти, суд не має.

Також Позивачем не надано належного розрахунку заборгованості Відповідача за кредитним договором, з якого б вбачалося, яким саме чином та за який період нараховані кожна зі складових зазначеної позивачем загальної суми заборгованості станом на 15.10.2014р. у розмірі 757358,03 грн., у тому числі, з урахуванням валюти кредитного зобов'язання та курсу цієї валюти до гривні, встановленого НБУ на відповідну дату.

За вищевикладених обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги Позивача не підлягають задоволенню з підстав їх недоведеності. Відповідно до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Суд вважає, що Позивач не надав безперечних доказів виконання ним зобов'язань за кредитним договором №57/07-1 від 18.10.2007р. щодо видачі ОСОБА_2 кредитних коштів в сумі 105000 доларів США.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 1-11, 58-61, 131, 179, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 57/07-1 від 18.10.2007р. - відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя :