Номер провадження: 22-ц/785/4961/16
Номер справи місцевого суду: 496/5379/15-ц
Головуючий у першій інстанції Галич О. П.
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Гірняк Л.А.,

суддів: Дрішлюка А.І.,

Сєвєрової Є.С.,

при секретарі: Поляковій В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 30.03.2016 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди у порядку суброгації,-

В С Т А Н О В И Л А:

12 листопада 2015 року ПрАТ «СК «УНІКА» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди у порядку суброгації.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 20 червня 2015 року на 49 км Т-10-25 «Біляївка-Маяки-Овідіополь» ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом DAEWOO Lanos державний номер НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння, скоїв зіткнення з транспортним засобом VOLKSWAGEN Polo державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5.

Факт та обставини дорожньо-транспортної пригоди підтверджуються постановою Біляївського районного суду Одеської області у справі № 496/3013/15-п від 21 липня 2015 року (а.с. 3).

Транспортний засіб VOLKSWAGEN Polo державний номерний знак НОМЕР_2 застрахований ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» на умовах договору № 245001/4098/0000221 добровільного комплексного страхування на транспорті від 24 лютого 2012 року (а.с. 4).

В результаті пошкодження автомобіля спричинено шкоду та виплачено страхове відшкодування на суму 133 841,81 гривень. Відомостей про наявність у відповідача на момент скоєння ДТП діючого договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу не має. Добровільно відшкодувати заподіяний збиток ОСОБА_3 не бажає. Заявлену претензію залишив без відповіді. У звязку з викладеним ПрАТ «СК «УНІКА» звернулось до суду із вказаним позовом та просило суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, з наведених у позовній заяві правових підстав.

Справа розглянута за відсутності відповідача ОСОБА_3, який у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 30 березня 2016 року позов задоволенео у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить змінити рішення суду першої інстанції в частині суми майнової шкоди, а саме стягнути з нього на користь ПрАТ «СК «УНІКА» у рахунок відшкодування майнової шкоди 85 461,31 гривень, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції представник позивача ПрАТ «СК «УНІКА» не зявився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, тому у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України його неявка до апеляційного суду не перешкоджає подальшому розглядові справи та доступі до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно п.3 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати або змінити рішення суду.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення у повній мірі не відповідає.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші.

Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно з'ясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу.

Згідно до п.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно до ст. 11 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України, діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів є джерелом підвищеної небезпеки. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Статтею 25 Закону України «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Аварійні комісари - особи, які займаються визначенням причин настання страхового випадку та розміру збитків, кваліфікаційні вимоги до яких встановлюються актами чинного законодавства України. Страховик та страхувальник мають право залучити за свій рахунок аварійного комісара до розслідування обставин страхового випадку.

З матеріалів справи вбачається, що для визначення розміру матеріальної шкоди, завданої автомобілю НОМЕР_3, внаслідок його пошкодження при ДТП , що сталась 20 червня 20165 року, ПрАТ «СК «УНІКА» звернулось до ФОП ОСОБА_6. За результатами проведеного автотоварознавчого дослідження було складено звіт №06-017 від 14 липня 2015 року про оцінку вартості матеріальної шкоди, завданого в результаті ДТП, яким встановлено, що вартість матеріальної шкоди, що завдана автомобілю НОМЕР_3, визначена з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 85 461,31 гривень (а.с. 5-9).

Колегія суддів вважає, що данний звіт є належним та достовірним доказом визначення вартості матеріальної шкоди, оскільки він складений з дотриманням вимог діючого законодавства щодо визначення вартості матеріального збитку та особою, яка на момент проведення оцінки мала відповідне кваліфікаційне свідоцтво, сертифікат. Судовою колегією не встановлено будь-яких підстав та обставин, які ставили б під сумнів об'єктивність та правильність даного звіту.

Стаття 993 ЦК України передбачає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

При цьому, як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.27 постанови від 01.03.2013 року №4 „Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття „регрес" та „суброгація". У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК України), а також статтею 38 Закону №1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК України і статті 27 Закону України „Про страхування" встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов'язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК суброгація застосовується лише до майнового страхування.

Так, у випадку суброгації відбувається лише зміна осіб у вже наявному зобов'язанні (зміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. Це означає, що одна зі сторін набуває прав і обов'язків іншої особи у конкретних правовідносинах. У процесуальному відношенні страхувальник передає свої права страховику на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав.

При суброгації до страховика переходить лише частина вимоги страхувальника до заподіювача шкоди, яка дорівнює розміру страхового відшкодування. Розмір страхового відшкодування, в свою чергу, має визначатися за правилами, встановленими у договорі страхування. Страховик не вправі вимагати від заподіювача шкоди суму, яку він виплатив страхувальнику з порушенням умов договору страхування. Якщо розрахунок здійснювався за іншими правилами, ніж зазначено в договорі страхування, то при визначенні розміру вимоги страховика, який підлягає задоволенню заподіювачем шкоди, до суми, виплаченої страховиком страхувальнику, виключається виплата, не передбачена договором.

Таким чином, судова колегія погоджується із доводами апеляційної скарги, та приходить до висновку, що відшкодуванню в рахунок погашення матеріальної шкоди підлягає сума, що визначена у звіті №06-017 від 14.07.2015 року, а саме 85 461,31 гривень, так як районний суд помилково взяв до уваги суму суброгації визначену страховим актом №00170973 від 29.07.2015 року, оскільки він був складений за відсутності учасників ДТП та зі спливом понад місячного терміну після ДТП (а.с. 17).

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розмірі задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

За таких обставин з ОСОБА_3 на користь ПрАТ «СК «УНІКА» слід стягнути судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції у розмірі 1281,92 гривень, а з ПрАТ «СК «УНІКА» на користь ОСОБА_3 судовий збір за розгляд апеляційної скарги у розмірі 860 гривень.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити, рішення Біляївського районного суду Одеської області від 30.03.2016 року змінити в частині суми відкодування майнової шкоди в порядку суброгації та суми судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» завдану майнову шкоду в розмірі 85 461,31 гривень.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 860 гривень.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області Л.А.Гірняк

А.І.Дрішлюк

Є.С.Сєвєрова