Справа № 461/826/16 Головуючий у 1 інстанції: Романюк В.Ф.
Провадження № 22-ц/783/3353/16 Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2016 року м. Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.

суддів : Приколоти Т.І., Тропак О.В.

при секретарі - Івановій О.О

за участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_5 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 30 березня 2016 року у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості-

в с т а н о в и л а :

оскаржуваним рішенням задоволено позов ПАТ «Приватбанк». Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 32957,02 грн. за кредитним договором, яка складається: 12867,08 грн. - заборгованість за кредитом, 17682,46 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 600 грн. - заборгованість по пені та комісії, а також штрафи: 250 грн. (фіксована частина), 1557,48 грн. (процентна складова).

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_5, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Посилається на те, що заява підписана на отримання кредиту на одну тисячу гривень. В подальшому банк з власної ініціативи, не погоджуючи з боржником, піднімав ліміт картки. Також банк не надав позичальнику розрахунок плати за кредит і не ознайомив з сумою збільшення платежів в разі збільшення кредитної лінії. Зазначає,що вона не погоджується із сумою штрафних санкцій та пені, так як вони суттєво розрізняються від тої суми, яку б боржник повинна була сплатити при заборгованості в сумі 1000 грн. Вказує на те, що підписання заявки на видачу кредиту не свідчить, що між сторонами виникли кредитні зобов'язання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2, ОСОБА_3 на підтримання скарги, ОСОБА_4 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу безпідставною і тому її слід відхилити, а рішення залишити без змін.

Судом вірно встановлено, що 07.04.2008 р. ОСОБА_5 отримала від позивача кредит у розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36% відсотків за користування кредитом.

Із заяви на отримання кредиту у розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку убачається, що ОСОБА_5 ознайомлена і згідна із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, а також згідна, що ця заява з Пам»яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг та Тарифами складає між нею і банком договір про надання банківських послуг.

В подальшому, на підставі п.п. 3.2. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, банк збільшив ОСОБА_5 кредитний ліміт до 13000 грн.

Пунктом 5.3 вищевказаних Умов та Правил передбачено право банку в односторонньому порядку змінювати розмір кредитного ліміту за рішенням банку і без попереднього повідомлення клієнта.

Отже, банк вправі змінювати розмір кредитного ліміту без повідомлення клієнта.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитними договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як випливає із матеріалів справи, ОСОБА_5 не виконала взяті на себе зобов»язання, внаслідок чого в неї утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 32957,02 грн., з яких: 12867,08 грн. - заборгованість за кредитом, 17682,46 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 600 грн. - заборгованість по пені та комісії, а також штрафи: 250 грн. (фіксована частина), 1557,48 грн. (процентна складова)

Доводи апеляційної скарги про те, що оскільки банк з власної ініціативи, не погоджуючи з боржником, піднімав ліміт картки, то відповідно і ризики щодо своєчасного повернення цих коштів повинні лежати на банку, є невірними та спростовуються Умовами та Правилами надання банківських послуг, із якими боржник на час підписання договору погоджувалась і була ознайомлена, що випливає із заявки на отримання кредитного ліміту в сумі 1000 грн.

До того ж користування ОСОБА_5 кредитним лімітом у розмірі 13000 грн. підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості .

Оскільки боржник не виконала взяті на себе зобов'язання і не повернула кредитні кошти, якими вона користувалась, то висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором, у тому числі заборгованість по процентах, пені та комісії, а також штрафів, є правильним та відповідає нормам матеріального права.

Твердження апелянта про те, що вона не погоджується із сумою штрафних санкцій та пені, так як вони суттєво розрізняються від тої суми, яку б боржник повинна була сплатити при заборгованості в сумі 1000 грн. є безпідставними, оскільки розрахунок штрафних санкцій пені проведено у відповідності до використаних боржником кредитних коштів.

Доводи апелянта про те, що підписання заявки на видачу кредиту не свідчить про виникнення між сторонами кредитних зобов'язань, є безпідставними та не відповідають матеріальному праву.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, судом правильно застосовано норми матеріального права та не порушено норми процесуального права, і тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення залишити без змін.

Куючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 30 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: