Справа № 310/6187/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

15 січня 2016 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Черткової Н.І.,

при секретарі - Димовій Л.В.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

відповідача- ОСОБА_4.,

представника відповідача- ОСОБА_24.,

третьої особи - ОСОБА_3,

прокурора- Мельник М.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом органу опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та накладення заборони на відчуження житла дітей, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про позбавлення батьківських прав, посилаючись на наступні обставини.

Відповідачі є батьками трьох малолітніх дітей- ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3

Згідно рішення Бердянського міськрайонного суду від 12.02.2014 р. у зв'язку з тим, що відповідачі повністю самоусунулись від виконання своїх батьківських обов'язків відносно дітей, а саме: вели асоціальний спосіб життя, ніде не працювали, матеріально не утримували, не піклувалися про їх фізичний, духовний, моральний розвиток, долею їх не цікавилися, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, було відібрано у ОСОБА_2 та ОСОБА_4 без позбавлення батьківських прав та стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку.

Рішенням виконавчого комітету Бердянської міської ради від 13.05.2014 №170 малолітнім ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, та рішенням виконавчого комітету Бердянської міської ради від 13.05.2014 №171 призначено над ними опікуном двоюрідну бабусю, ОСОБА_3 Діти проживають разом з опікуном за вищевказаною адресою в одноповерховому приватному газифікованому будинку загальною площею 64,4 кв.м., де для них створено належні умови для проживання та розвитку, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 30.09.2014 року.

З часу відібрання дітей у батьків, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 не вжили ніяких заходів щодо створення умов для повернення дітей в сім'ю.

14.04.2015 року в службі у справах дітей було проведено бесіду з ОСОБА_4, який повідомив, що на даний час винаймає житло за адресою: АДРЕСА_1, офіційно не працевлаштований, але має підробіток. На обліку в центрі зайнятості не перебуває. Зі слів ОСОБА_4, він підтримує зв'язок з матір'ю дітей, ОСОБА_2, яка у червні 2014 року народила четверту дитину, ОСОБА_9, допомагає їй матеріально, купує продукти харчування та засоби гігієни для малолітньої. ОСОБА_4 зазначив, що протягом року бачив дітей лише тричі, оскільки має складні стосунки з опікуном, яка перешкоджає йому спілкуватися з дітьми. Також він декілька разів разом з ОСОБА_2 забирав з дитячого садку двох старших дітей, ОСОБА_5 та ОСОБА_7. ОСОБА_4 не заперечував, що аліменти на дітей не сплачує. В службі у справах дітей його було ознайомлено з порядком виплати аліментів на дітей та відповідальністю за їх несплату. ОСОБА_4 не згоден з позбавленням його батьківських прав відносно трьох дітей, оскільки дітей любить і вважає, що зможе забезпечити необхідні умови для повноцінного розвитку та виховання.

В свою чергу, опікун ОСОБА_3 15.04.2015 року під час бесіди в службі у справах дітей виконкому підтвердила, що ОСОБА_4 до дітей приходив тричі, самостійно не телефонував, про зустрічі домовлявся через матір дітей, ОСОБА_2, дітям купував солодощі, але фінансово не допомагав. Мати та батько були лише раз на дні народження у сина ОСОБА_6. ОСОБА_2 телефонувала, цікавилась здоров'ям дітей, провідувала їх, іноді купувала деякий одяг, солодощі дітям, але грошима жодного разу не допомагала. Аліменти на дітей батьки не сплачували. За інформацією Бердянської державної виконавчої служби від 18.05.2015 року № 21031, № 21031/2 сума заборгованості ОСОБА_2 станом на 05.05.2015 року складає 14431,98 грн., сума заборгованості ОСОБА_4 станом на 05.05.2015 року складає 14431,98 грн. Крім цього, за словами ОСОБА_3, у ОСОБА_4 та ОСОБА_2 немає належних умов для проживання та виховання дітей. На підставі вищевикладеного, опікун ОСОБА_3 повністю підтримує позов про позбавлення ОСОБА_4 та ОСОБА_2 батьківських прав відносно їх малолітніх дітей.

Будь-яких перешкод з боку опікуна ОСОБА_3 у спілкуванні батьків з дітьми службою у справах дітей встановлено не було, жодного разу з питання перешкоджання їм спілкуватися з дітьми до служби у справах дітей ніхто з батьків не звертався.

Під час проведення профілактичних рейдів спеціалістами служби неодноразово відвідувались. ОСОБА_2 та ОСОБА_4 за місцем проживання: АДРЕСА_2, з метою обстеження умов проживання та надання рекомендацій щодо створення відповідних умов для розвитку та виховання дітей. Комісією було встановлено, що ОСОБА_2 має кімнату у гуртожитку загальною площею 18 кв.м., в якій протягом року так і не було створено належних умов для проживання та виховання трьох дітей. Відсутня необхідна кількість спальних місць, помешкання не прибирається, відсутні іграшки та дитячі речі.

Також позивач зазначив, що четверта дитина ОСОБА_9 з 25.11.2014 року перебуває на обліку служби у справах дітей, як дитина, яка опинилась

в складних життєвих обставинах, а саме, проживає в сім'ї, в якій матір ухиляється від

виконання батьківських обов'язків. До служби у справах дітей неодноразово

надходили повідомлення та інформація з КУ "Бердянський центр первинної медико-санітарної допомоги" стосовно відсутності належного догляду за дитиною та проживання в антисанітарних умовах.

За інформацією Бердянського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді сім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з 2013 року перебувала під соціальним супроводом та була знята з негативним результатом у зв'язку із невиконанням батьками умов договору, а саме, систематичним невідвідуванням призначених бесід з фахівцем центру. Наприкінці 2014 року ОСОБА_2 знову було запропоновано соціальний супровід, від якого вона відмовилась та повідомила, що в змозі самостійно вирішувати свої проблеми.

За інформацією дошкільного навчального закладу № 37 "Пізнайко" дітей, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, приводить та забирає опікун ОСОБА_3 Батьки у виховані своїх дітей участі не приймають, успіхами малолітніх не цікавляться. Мати, ОСОБА_2, лише один раз приходила за дітьми разом з опікуном. Позивач зазначив, що протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дітей, відповідачами не усунені причини, що перешкоджали належному вихованню дітей. В судовому засіданні представник позивача - органу опіки піклування підтримав вимоги викладені в позовній заяві.

Відповідач - ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнала і при цьому пояснила, що вона позов про позбавлення її батьківських прав визнає з тих підстав, що немає ні матеріальної, ні іншої можливості виховувати своїх дітей, тому що має ще четверту дитину - ОСОБА_9, 2014 року народження, яка мешкає разом з нею і вихованням якої вона займається на теперішній час, її повністю влаштовує, що троє її малолітніх дітей мешкають з опікуном - ОСОБА_3, яка раніше була опікуном її самої, яку вона вважає своєю матір»ю.

При цьому вона також показала суду, що відповідач - ОСОБА_4, був добрим батьком, про рішення про відібрання дітей не знав, оскільки вона пояснила йому, що їм необхідно пожити з її матір»ю ОСОБА_3, за той час що діти мешкають з опікуном - ОСОБА_4 передав їй гроші для дітей, оскільки з опікуном у нього не дуже гарні відносини, що мали випадки, коли опікун відмовляла ОСОБА_4 у побаченнях з дітьми, також пояснила суду, що ОСОБА_4 після того, як діти стали мешкати у ОСОБА_3 робив ремонт в їх кімнаті в гуртожитку з метою потім забрати дітей, весь час він працював, але не офіційно, третя дитина - ОСОБА_5 взагалі майже рік вже після винесення рішення про відібрання дітей мешкала з ОСОБА_4 і він турбувався про неї і дівчинка дуже прив»язана до нього.

Відповідач - ОСОБА_4 та його представник в судовому засіданні позов про позбавлення його батьківських прав відносно його малолітніх дітей не визнав та показав, що не знав про винесення рішення про відібрання дітей, зі слів ОСОБА_2 дізнався, що дітям необхідно пожити у її матері - ОСОБА_3, ОСОБА_5, яка мешкала з ним, ОСОБА_2 сказала йому, що також необхідно на деякий час передати ОСОБА_3, а то потім буде не можливо повернути інших дітей, за період мешкання дітей з опікуном, він спілкувався з ними через ОСОБА_2, передавав їй гроші для дітей, прохав про зустрічі, в деяких випадках йому відмовляли, оскільки у нього склалися не дуже добрі відносини з опікуном дітей, в цей період робив ремонт в кімнаті в гуртожитку, де в подальшому думав жити разом з дітьми та ОСОБА_2, не приймав належних заходів для повернення дітей через свою правову необізнаність.

Третя особа - ОСОБА_3 в судовому засіданні вважала позовні вимоги, такими, що підлягають задоволенню, оскільки батьки дітей, які проживають разом з нею, як з опікуном після винесення рішення про відібрання дітей, життям дітей не цікавилися, не приймали участі в їх вихованні та утриманні, ОСОБА_2 відвідувала дітей, приносила сладощі, а відповідач - ОСОБА_4 взагалі не цікавився життям дітей, матеріально не допомогав.

Прокурор в судовому засіданні також вважав позов підлягаючим задоволенню, оскільки повністю згоден з доказами, наданими органом опіки та піклування і вважає, що є всі законні підстави для позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їх малолітніх дітей.

Суд, заслухав сторони, свідків, вислухав думку прокурора, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов підлягаючим частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідачі - ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є батьками малолітніх дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12.02.2014 року дітей - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 було відібрано у батьків - ОСОБА_2 та ОСОБА_4 без позбавлення їх батьківських прав та стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради від 13.05.2014 року № 170 малолітнім ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та рішенням виконавчого комітету Бердянської міської ради від 13.05.2014 року № 171 призначено над ними опікуном двоюрідну бабусю - ОСОБА_3, яка проживає за адресою: АДРЕСА_3, діти проживають разом з нею за вищевказаною адресою в одноповерховому приватному газифікованому будинку, загальною площею 64,4 кв.м, де для них створені належні умови для проживання та розвитку, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 30.09.2014 року.

Судом встановлено, що з січня-лютого 2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перестали мешкати однією сім»єю, ОСОБА_4 регулярно відвідував дітей, надавав матеріальну допомогу, саме в цей час, коли діти залишилися мешкати з матір»ю - ОСОБА_2 - в травні 2013 року діти були відібрані у матері - ОСОБА_2 службою у справах дітей і розміщені у Бердянській міській лікарні у зв»язку з тим, що вона залишила їх вдома самих.

Відповідач - ОСОБА_4 написав заяву про направлення його дітей - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до дитячого будинку « Сонечко» у м. Запоріжжя, оскільки ОСОБА_2 сказала йому, що служба у справах дітей повідомила їй, що це тимчасова допомога їм, як батькам, щоб їх не позбавили батьківських прав, в подальшому про рішення про відібрання дітей йому було невідомо, ці обставини були підтверджені відповідачем - ОСОБА_2 в ході судового розгляду.

Судом також встановлено, що дитина - ОСОБА_5 у червні 2013 року була забрана відповідачем - ОСОБА_4 з дитячої лікарні до нього додому, де мешкала разом з ним та бабусею ( матрі»ю відповідача до травня 2014 року), в цей час відповідач здійснював догляд за дочкою, купував їй продукти, необхідні речі, готував їжу.

В травні 2014 року відповідач передав доньку ОСОБА_3 оскільки ОСОБА_2 повідомила йому, що в противному випадку інших дітей не привезуть із дитячого будинку, а їх позбавлять батьківських прав.

Ці обставини також підтвердила відповідач - ОСОБА_2 в судовому засіданні.

Судом встановлено, що після відібрання дітей і мешкання їх у опікуна - відповідач - ОСОБА_4 приймав заходи до участі у вихованні дітей, надавав матеріальну допомогу - купував дітям продукти харчування, які передавав через ОСОБА_2 ОСОБА_3, зустрічався з дітьми, але незавжди, оскільки опікун відмовляла йому у зустрічах з дітьми, всі переговори велися через матір дітей - ОСОБА_2, оскільки у ОСОБА_4 склалися неприємні відносини з опікуном, ці обставини підтвердила, як відповідач - ОСОБА_2 , так і свідки, опитані судом.

Свідок - ОСОБА_13 в ході судового розгляду підтвердив судові факт того, що дійсно відповідач зараз знімає квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, де створені задовільні умови мешкання для дітей, є дитячі речі, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов проживання відповідача - ОСОБА_4, складеного службою у справах дітей виконкому Бердянської міської ради 03.11.2015 року, також свідок підтвердив, що відповідач передавав через ОСОБА_2 дітям продукти , одяг, казав, що бажає забрати дітей до себе і виховувати їх, але не знає, де мешкає опікун, постійно прохав ОСОБА_2 про зустріч з дітьми, але інколи вона під різними причинами відмовляла йому.

Аналогічні показання суду також дали свідки - ОСОБА_14 і ОСОБА_15

Свідок - ОСОБА_15 також показала суду, що відповідач кожен вечір дзвонив ОСОБА_2, розмовляв з дітьми, якщо ОСОБА_2 знаходилася за місцем мешкання опікуна, прохав про зустріч з дітьми, але незавжди йому дозволяли бачитися з дітьми.

Відповідач - ОСОБА_2 вважала показання цих свідків, такими, що відповідають дійсності.

Свідок - ОСОБА_16 в ході судового розгляду показала, що коли, ОСОБА_5 мешкала з ОСОБА_4, він проявляв себе, як добрий батько, дитина завжди була добре одягнута, доглянута, ОСОБА_4 купував одяг, продукти, вона особисто бачила їх спілкування і характеризувало його, як спілкування люблячого батька з дитиною.

Свідки, опитані судом - ОСОБА_17 ОСОБА_18, ОСОБА_19, які негативно характеризували відповідачів, як батьків, давали показання стосовно виконання відповідачами своїх батьківських обов»язків до лютого 2014 року, тобто до винесення судом рішення про відібрання дітей, ці обставини вже не є предметом даного судового розгляду .

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради виконкому Бердянської міської ради від 08.06.2015 року № 01-3234/46 орган опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських

прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5. Відповідно до ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд вважає висновок органу опіки та піклування в частиниі доцільності позбавлення батьківських прав відповідача - ОСОБА_4 недостатньо обрунтованим, оскільки суду відповідачем надані докази, що все ж таки протягом року він вживав заходи до спілкування з дітьми, надання їм допомоги через ОСОБА_2 , але не знаючи, про винесення судом рішення про відібрання дітей не вживав заходів для їх повернення.

Відповідно до ч. 4 ст.155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч.2 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов»язання виховувати дитину, піклуватись про її здоров»я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Суд, задовольняючи позовні вимоги про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 врахував, перш, за все, її особисту згоду на позбавлення її батьківських прав відносно її малолітніх дітей, ту обставину, що діти мешкають з опікуном, яка була її опікуном, і вона вважає її своєю матір»ю, тобто в любий момент може бачитися з дітьми, але не може виховувати їх, турбуватися про них, забезпечувати матеріально, на теперешній час мешкає разом зі своєю четвертою - дитиною - ОСОБА_9, виховує її та опікує її.

Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року із змінами «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов»язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об»єктивного з»ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно з п. 18 зазначеної постанови зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька та матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей), поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов»язків.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про позбавлення батьківських прав - ОСОБА_4 суд прийняв до уваги, що відповідач приймав заходи до участі у вихованні, спілкуванні та наданні матеріальної допомоги дітям, але через свою правову необізнаність не приймав належних заходів до цього, передбачених законом.

В процесі судового розгляду офіційно через поштові перекази надсилав гроші на утримання дітей - опікуну - ОСОБА_3, також суд приймає до уваги особистість відповідача, а саме, що він позитивно характеризується за місцем мешкання, має житло, знімає благоустроєну квартиру що підтверджує його ствердження , що він постійно працює, хоча і не офіційно, веде нормальний образ життя, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, а головне, що має велике бажання змінитися, виховувати та спілкуватися зі своїми дітьми.

Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року із змінами «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов»язків, а тому питання про його застосування слід виріщувати лише після повного, всебічного, об»активного з»ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до ч.4 ст.17 Закону України «Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Діти мають право на користування житлом за місцем реєстрації батьків.

Позовні вимоги про накладення заборони на відчуження житла дітей, а саме; будинка по АДРЕСА_4 та кімнати у гуртожитку по АДРЕСА_2 підлягають частковому задоволенню, а саме тільки в частині накладення заборони на відчуження кімнати АДРЕСА_2.

Житловий будинок по АДРЕСА_4 належить на праві власності дідусю відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_22, діти також не зареєстровані за цією адресою, тому у суду нема законних підстав для накладення заборони на відчуження цього житла.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_25 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 121 грн. на користь держави пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі ст.ст. 150, 164, 165 СК України, ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», п.15 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 і керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 221-222 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов органу опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та накладення заборони на відчуження житла дітей, задовольнити частково.

Позбавити батьківських прав громадянку України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 по відношенню до її малолітніх дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Накласти заборону на відчуження житла дітей, а саме: кімнату у гуртожитку по АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 121 (сто двадцять одну гривню), 80 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області на протязі десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: