РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2016 року Київський районний суд м. Харкова у складі :

головуючого судді Лях М.Ю.,

при секретарі Хомінської Т.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою заступника керівника Харківської місцевої прокуратури № 2 в інтересах держави в особі Харківської міської ради, КЗОЗ «Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги імені професора ОСОБА_4» до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2016 року до Київського районного суду м. Харкова звернувся заступник керівника Харківської місцевої прокуратури № 2, який діє в інтересах держави в особі Харківської міської ради, КЗОЗ «Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги імені професора ОСОБА_4» з позовом до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. В обґрунтування позову позивач зазначив, що вироком Київського районного суду міста Харкова від 19.09.2014 по справі № 640/22440/13-к ОСОБА_2, визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та ч. 1 ст. 121 КК України. Вказаний вирок перевірявся в апеляційній інстанції і ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 30.03.2015 року апеляційну скаргу захисника обвинуваченого залишено без задоволення, а вирок Київського районного суду від 19.09.2014 року залишено без змін. У мотивувальній частині вказаного вироку встановлено, що 18.07.2013 о 02 год. 00 хв., знаходячись біля будинку № 14 по вул. Саперній м. Харкова ОСОБА_2, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, під час раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_5, маючи намір на спричинення йому тілесних ушкоджень, діючи умисно кулаком правої руки завдав удар ОСОБА_5 в грудну клітину, в результаті чого останній впав на правий бік та ОСОБА_2 продовжував наносити потерпілому удари ногою в область ребер зліва. Потерпілому вдалось встати на ноги та піти. Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2, згідно висновку судово- медичної експертизи № 980-А/13 від 14.08.2013 р. ОСОБА_5 спричинені наступні тілесні ушкодження: зачинена травма клітини: перелом 8, 9, 10, 11 ребер зліва по середньо-паховій лінії - тобто ушкодження середнього ступеню тяжкості по критерію тривалості розладу здоровя. Крім того, ОСОБА_2 18.07.2013 р. о 02 год. 45 хв. продовжуючи свої протиправні дії, знаходячись біля будинку №14 по вул. Саперній в м. Харкові перебуваючи у стані алкогольного спяніння, після того, як потерпілий ОСОБА_5 піднявся на ноги та пішов, ОСОБА_2 підійшов до нього та маючи намір на спричинення йому тілесних ушкоджень умисно завдав ОСОБА_5 удар кулаком правої руки в область щелепи, внаслідок чого останній впав на асфальт та потилицею вдарився об асфальт та втратив свідомість. Після отримання тілесних ушкоджень потерпілий машиною «швидкої допомоги» був доставлений до лікарні. Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2 згідно висновку судово- медичної експертизи № 980-А/13 від 14.08.2013 р. ОСОБА_5 спричинені наступні тілесні ушкодження: важка черепно-мозкова травма: забій головного мозку з наявністю коркових контузій, внутрішньо - череповий крововилив, перелом потиличної кістки - тобто тяжкі тілесні ушкодження по критерію небезпеки для життя. Через отримані тілесні ушкодження ОСОБА_5 проходив лікування у КЗОЗ «Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. ОСОБА_4», а саме у відділенні політравма з 18.07.2013 по 31.07.2013. Відповідно до розрахунків КЗОЗ «Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. ОСОБА_4» від 29.07.2016, зроблених на підставі на підставі положень п.2 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 № 545, фактичні витрати зазначеного закладу охорони здоровя на лікування ОСОБА_5 склали з 18.07.2013 по 31.07.2013 - 3180,55 грн. Вказані витрати відповідач не відшкодував, а тому позивач просив суд стягнути заподіяні збитки в судовому порядку.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1, яка діє на підставі довіреності, підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила позов задовільнити в повному обсязі на підставах, викладених в позовній заяві.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник, який діє на підставі довіреності, заперечували проти заявлених позовних вимог, які не визнали в повному обсязі, просили відмовити в задоволенні позовних вимог на необґрунтованістю та недоведеністю.

В судове засіданні представник Харківської міської ради не зявився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності представника, просили прийняти рішення суду згідно чинного законодавства України.

В судове засіданні представник КЗОЗ «Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги імені професора ОСОБА_4» не зявився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, у звязку з чим суд вважає за можливим розглянути справу за їх відсутністю, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, з урахуванням пояснень сторін у справі.

Суд, заслухавши думки присутніх осіб, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного.

Судом достовірно встановлено, що вироком Київського районного суду міста Харкова від 19.09.2014 року по справі №640/22440/13-к, який набрав законної чинності, відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 статті 122, ч. 1 статті 121 КК України. Вироком встановлено, що 18.07.2013 року о 02-00 годині, знаходячись біля будинку № 14 по вул. Саперній м. Харкова ОСОБА_2, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, під час раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_5, маючи намір на спричинення йому тілесних ушкоджень, діючи умисно кулаком правої руки завдав удар ОСОБА_5 в грудну клітину, в результаті чого останній впав на правий бік та ОСОБА_2 продовжував наносити потерпілому удари ногою в область ребер зліва. Потерпілому вдалось встати на ноги та піти. Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2, згідно висновку судово- медичної експертизи № 980-А/13 від 14.08.2013 р. ОСОБА_5 спричинені наступні тілесні ушкодження: зачинена травма клітини: перелом 8, 9, 10, 11 ребер зліва по середньо-паховій лінії - тобто ушкодження середнього ступеню тяжкості по критерію тривалості розладу здоровя. Крім того, ОСОБА_2 18.07.2013 р. о 02 год. 45 хв. продовжуючи свої протиправні дії, знаходячись біля будинку №14 по вул. Саперній в м. Харкові перебуваючи у стані алкогольного спяніння, після того, як потерпілий ОСОБА_5 піднявся на ноги та пішов, ОСОБА_2 підійшов до нього та маючи намір на спричинення йому тілесних ушкоджень умисно завдав ОСОБА_5 удар кулаком правої руки в область щелепи, внаслідок чого останній впав на асфальт та потилицею вдарився об асфальт та втратив свідомість. Після отримання тілесних ушкоджень потерпілий машиною «швидкої допомоги» був доставлений до лікарні. Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2 згідно висновку судово- медичної експертизи № 980-А/13 від 14.08.2013 р. ОСОБА_5 спричинені наступні тілесні ушкодження: важка черепно-мозкова травма: забій головного мозку з наявністю коркових контузій, внутрішньо - череповий крововилив, перелом потиличної кістки - тобто тяжкі тілесні ушкодження по критерію небезпеки для життя (арк. справи 12-18).

Згідно ч. 4 статті 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до розрахунку КЗОЗ «Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. ОСОБА_4» від 29.07.2016 року вбачається, що фактичні витрати на стаціонарне лікування постраждалого від злочинного діяння ОСОБА_5, який передував на лікування у відділенні полі травми з 18.07.2013 року по 31.07.2013 року становить 3180,55 грн. (арк. справи 9).

Згідно листа головного лікаря вих. № 01/1576 від 01.08.2016 року вбачається, що КЗОЗ «Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. ОСОБА_4» звертається до Харківської місцевої прокуратури № 2 з проханням вирішення питання подання позову прокуратурою щодо відшкодування витрат на лікування потерпілого подати позови в інтересах держави в особі Харківської міської ради (Департамент бюджету і фінансів), комунального закладу охорони здоровя «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної допомоги ім. проф. ОСОБА_6» або в особі Харківської міської ради (Департаменту бюджету і фінансів), 3-я особа комунальний заклад охорони здоровя «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. ОСОБА_4. Також зазначено, що Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів відповідно до бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 року № 545 передбачено, що стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоровя, в якому перебував на стаціонарному лікування потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоровя. З урахуванням статті 1206 Цивільного кодексу України кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету м. Харкова (арк. справи 10-11).

Стаття 15 Цивільного кодексу України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обовязок держави забезпечувати: захист прав усіх субєктів права власності і господарювання (стаття 13), споживачів (стаття 42), захист прав і свобод людини і громадянина судом, Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини, відповідними міжнародними судовими установами чи міжнародними організаціями (стаття 55). Згідно ч. 2 статті 2 Цивільного кодексу України передбачено, що одним із учасників цивільних правовідносин є держава, яка згідно статей 167, 170 цього Кодексу набуває і здійснює цивільні права та обовязки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, та діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин. Згідно з ч. 2 статті 3 ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Одним із таких органів є прокуратура, на яку п. 2 статті 121 Конституції України покладено представництво інтересів держави у випадках, визначених законом. Статтею 45 ЦПК України передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві. У разі прийняття судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

В судовому засіданні, з метою повного, всебічного та неупередженого судового розгляду в присутності сторін оглянуто матеріали кримінального провадження за обвинувальним актом, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0003958 відносно ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 статті 122, ч. 1 статті 121 КК України. Дослідженими матеріалами не підтверджуються доводи відповідача та його представника щодо подвійного стягнення з ОСОБА_2 заявлених витрат на лікування потерпілого, оскільки з аналізу доданих до цивільного позову документів не вбачається подвійне включення цих сум в заявлений під час розгляду вказаного кримінального провадження цивільного позову потерпілим. Окрім цього, зазначені вимоги обумовлено іншим періодом перебування потерпілого на лікуванні, в іншому закладі охорони здоровя України, в матеріалах справи наявні виписки з історії хвороби потерпілого, зазначений встановлений діагноз потерпілого, проведено судово-медичну експертизу потерпілого, долучено копії чеків в обґрунтування витрат на придбання медичних препаратів, тому приймаючи до уваги наведені обставини суд не приймає заперечення відповідача щодо вже вирішення раніше Київським районним судом м. Харкова під час винесення вироку витрат, повязаних з лікуванням потерпілого, оскільки вказані доводи спростовуються вищезазначеними письмовими доказами, не взаємовиключають та не суперечать один одному.

Окрім цього, суд відхиляє доводи відповідача та його представника щодо необґрунтованості та безпідставності заявлених позовних вимог, оскільки відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» № 11 від 07.07.1995 року (з подальшими змінами та доповненнями) (далі Постанова), питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року, яким передбачено, що сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від кримінального правопорушення на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Згідно вищезазначеного Порядку, в разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом закладу охорони здоров'я, або прокурора.

Згідно статті 1206 Цивільного кодексу України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Виходячи з положень даної статті особа, яка вчинила злочин, крім загального обов'язку відшкодувати шкоду потерпілому від цього злочину, зобов'язана відшкодувати закладу охорони здоров'я витрати на лікування потерпілого. При цьому дана стаття має застосовуватися не тільки коли особа вчиняє злочин проти життя та здоров'я особи, але і у випадку вчинення особою будь-якого іншого злочину, що кваліфікується за іншими статтями Кримінального кодексу України, якщо вчинення такого злочину потягло за собою необхідність лікування потерпілих у закладах охорони здоров'я.

Згідно зі статей 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням наведеного, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі, оскільки в матеріалах справи відсутні належні, достовірні та достатні докази в підтвердження виплату відповідачем витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, який перебував в медичному закладі охорони здоровя.

Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, в звязку з чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави понесені судові витрати в розмірі 551,20 грн.

На підставі наведеного, керуючись статтями 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву заступника керівника Харківської місцевої прокуратури № 2 в інтересах держави в особі Харківської міської ради, КЗОЗ «Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги імені професора ОСОБА_4» до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь держави в особі Харківської міської ради на р/р 0002, МФО 851011, код 37999649, код призначення платежу 240603, Управління державного казначейства у м. Харкові ГУ ДКСУ в Харківській області, заподіяні збитки у розмірі 3 180 (три тисячі сто вісімдесят) гривень 55 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 судовий збір на користь держави у розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) гривень 20 копійок на наступний рахунок: отримувач коштів: Управління державної казначейської служби України у Київському районі м. Харкова Харківської області, код отримувача: 37999675, банк отримувача: ГУДКСУ в Харківській обл., МФО: 851011, рахунок отримувача: 0004, код класифікації доходів бюджету: 22030001, у призначенні платежу платником повинно бути вказано: слова "судовий збір", Київський районний суд м. Харкова, код ЄДРПОУ суду: 37999675.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Київського районного суду

м. Харкова М.Ю. Лях