справа № 642/6198/15-ц
провадження № 2/642/769/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2016 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Бондаренка В.В.,

при секретарі - Рижко О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Представник ПАТ «Брокбізнесбанк» звернувся до суду із позовом в якому просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 233 835 дол.США 32 центи (еквівалент 4 934 505 грн. 65 коп.) та 1 371 580 грн. 00 коп. (загалом еквівалент 6 306 082 грн. 65 коп.).

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 21.12.2007 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» в особі Харківської філії, реорганізованої в Харківське регіональне відділення та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №373N-70, відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 63 000 дол.США. 00 центів, із сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,0% річних та терміном користування до 21.12.2017 року.

У якості забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_1 за кредитним договором №373N-70 від 21.12.2007 року між банком та позичальником було укладено іпотечний договір №373N-70-1, посвідчений 21.12.2007 року приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_3

Також, в забезпечення повернення кредитних коштів та сплати відсотків 21.12.2007 року було укладено договір поруки №373N-70-2 між позивачем та ОСОБА_2, згідно з умовами якого останній виступив поручителем ОСОБА_1 за кредитним договором №373N-70 від 21.12.2007 року.

У звязку з невиконанням відповідачами взятих на себе зобовязань за кредитним договором №373N-70 від 21.12.2007 року існує заборгованість у сумі 233 835 дол.США 32 центи (еквівалент 4 934 505 грн. 65 коп.) та 1 371 580 грн. 00 коп. (загалом еквівалент 6 306 082 грн. 65 коп.).

До судового засідання зявився представник позивача, яка підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник у судовому засіданні просили суд частково задовольнити позовні вимоги, враховуючи те, що зі сторони банку застосовані пеня та штраф, застосування яких одночасно протирічить діючому законодавству.

Крім того, практика розгляду подібних справ свідчить про те, що суди не в повній мірі стягують пеню, як правило це 50% від суми заборгованості, не заперечуючи при цьому про задоволення позову в частині стягнення тіла кредиту та відсотків за його користування.

Також заперечували проти стягнення 3% річних за користування кредитом, оскільки самим кредитним договором встановлений відсоток за користування кредитом.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, перевіривши надані докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 21.12.2007 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» в особі Харківської філії, реорганізованої в Харківське регіональне відділення та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №373N-70, відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 63 000 дол.США. 00 центів, із сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,0% річних та терміном користування до 21.12.2017 року.

У якості забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_1 за кредитним договором №373N-70 від 21.12.2007 року між банком та позичальником було укладено іпотечний договір №373N-70-1, посвідчений 21.12.2007 року приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_3

Також, в забезпечення повернення кредитних коштів та сплати відсотків 21.12.2007 року було укладено договір поруки №373N-70-2 між позивачем та ОСОБА_2, згідно з умовами якого останній виступив поручителем ОСОБА_1 за кредитним договором №373N-70 від 21.12.2007 року.

Відповідачі по справі не саплачують тіло та відсотки по кредиту і заборгованість становить 36307 доларів США 07 центів, заборгованість по процентам становить5 916 долл.США 05 центів, що не заперечується сторонами.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідачів пеню за прострочення сплати основного зобовязання (кредиту) 153 427 долл.США 35 центів - (еквівалент станом на 10.06.2015 року) - 3 237 692 грн. 06 коп.

-штраф 20 грн. 00 коп. за кожний день прострочення сплати кредиту 1 198 100 грн. 00 коп.

-пеню за прострочення сплати процентів 18 962 долл.США 71 цент -(еквівалент станом на 10.06.2015 року)-400 159 грн. 53 коп.

-штраф 20 грн. 00 коп. за кожний день прострочення сплати процентів 173 480 грн. 00 коп.

-3% річних (зг.ст.625 ЦК України) за прострочення сплати основного зобовязання (кредиту) 2 520 долл.США 80 центів - (еквівалент станом на 10.06.2015 року) 53 195 грн. 04 коп.

-3% річних (зг.ст.625 ЦК України) за прострочення сплати процентів 311 долл.США 46 центів - (еквівалент станом на 10.06.2015 року) 6 572 грн. 57 коп.

-штраф за невиконання п.4.2.6 Кредитного договору (не здійснення страхування предмету застави) 16 390 долл.США 16 центів (еквівалент станом на 10.06.2015 року) 345 872 грн. 43 коп.

Суд вважає, що в задоволенні позову в частині стягнення штрафу необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами спірного договору, а саме пунктом 7.1 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення

У той самий час, згідно з пунктом 7.1 кредитного договору сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за інші правопорушення: один із них несвоєчасне повернення кредиту, процентів за користування кредитом.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

За таких обставин суд приходить до висновку про подвійне стягнення з відповідачів на користь банку і вважає, що в частині стягнення штрафу з відповідачів на користь банку необхідно відмовити.

Окрім того, суд вважає, що стягнення пені за прострочення сплати основного зобовязання (кредиту) та процентів підлягає зменшенню, виходячи з наступного.

Постановою Пленуму ВСУ № 5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» розяснено , що до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» відносяться і ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних потреб громадян, у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій.

Крім того, при вирішенні вказаного спору необхідно застосовувати висновки, викладені в рішенні Конституційного суду України №15-рп/2011 від 10.11.2011р. у справі №1-26/2011 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) про поширення на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладання, так і під час виконання такого договору положень п.п.22, 23 ст.1, ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів».

За вказаних обставин, суд вважає за можливе застосувати положення п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» при визначенні розміру пені, оскільки визначений позивачем розмір останньої є непропорційно великим в порівнянні з розміром заборгованості по кредиту.

Суд приходить до висновку, що стягнення пені у розмірі 50% від суми тіла кредиту та процентів за його користування буде справедливим та розумним.

Також суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 3% річних за прострочення сплати основного зобовязання та відсотків, оскільки відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Спірним кредитним договором встановлений розмір відсотків, який відповідно до п.1.1 Кредитного договору становить 13% і за таких обставин додаткове стягнення 3% річних протирічить діючому законодавству.

П. 4.2.6 кредитного договору передбачено, що позичальник зобовязаний проводити страхування майна, наданого Банку в заставу і за невиконання цього зобовязання передбачена відповідальність п.7.2 кредитного договору, відповідно до якого банк може нарахувати неустойку у розмірі 5% від суми фактичного залишку заборгованості за кредитним договором.

Сторонами не заперечується, що зі сторони відповідачів мало місце порушення вказаного пункту договору.

За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів штраф у розмірі 38427 грн. 78 коп.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлені строки і боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з п. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. На підставі цієї норми Позивач вважає за доцільне пред'явити вимогу до усіх боржників разом.

Відповідно до ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу.

З огляду на вищевказане, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню .

На підставі ч.3 ст. 88 ЦПК з відповідачів підлягає стягненню судовий збір в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 197, 208, 209, 212 - 215, 224- 226 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 536, 546, 611, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (ІН) на користь Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк в особі Харківської філії, реорганізованої в Харківське регіональне відділення (Код , Рах.№1 в НБУ по м. Києву та Київській обл., МФО 321 грн. 82 коп, яка складається з :

-заборгованості по кредиту 36 307 дол. США 07 центів (еквівалент станом на 10.06.2015 року) 766 167 грн. 91 коп.

-заборгованості по процентах за користування кредитом 5 916 долл.США 05 центів (еквівалент станом на 10.06.2015 року) 124 843 грн. 11 коп.

-пені за прострочення сплати основного зобовязання (кредиту) 18153 долл.США 54 центів - (еквівалент станом на 10.06.2015 року) - 384310 грн. 44 коп.

-пені за прострочення сплати процентів 2958 долл.США 27 центів -(еквівалент станом на 10.06.2015 року) -62626 грн. 58 коп.

-штрафу за невиконання п.4.2.6 Кредитного договору (не здійснення страхування предмету застави) 1815 долл.США 20 центів (еквівалент станом на 10.06.2015 року) 38427 грн. 78 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (ІН) в дохід держави судовий збір у сумі 6 890 грн. 00 коп. в рівних частках по 3 445 грн. з кожного (р/р 0006, одержувач УДКСУ у Ленінському р-ні м. Харкова Харківської обл., банк одержувача ГУДКСУ у Ленінському р-ні м. Харкова Харківської обл., МФО 851011, Код 22030001, ).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня його проголошення, через Ленінський районний суд м.Харкова.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В.Бондаренко