Ухвала

іменем україни

14 вересня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Леванчука А.О., Парінової І.К.,

Ситнік О.М., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Одеської області від 12 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 1 125 доларів США, що еквівалентно 26 381 грн 25 коп., щомісячно, починаючи із 01 листопада 2015 року і до досягнення сином повноліття - до ІНФОРМАЦІЯ_2.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що син проживає разом із нею, є інвалідом з дитинства по зору. Крім витрат на утримання сина необхідними є великі витрати на його лікування. Відповідач із лютого 2015 року не надає матеріальної допомоги на утримання сина, хоча таку можливість має. Так, відповідач працював у закордонних морських компаніях: із 14 березня до 21 травня 2015 року - зварювальником із заробітною платою у розмірі 1 450 доларів США у місяць; із 22 травня до 27 жовтня 2015 року - четвертим механіком з окладом у розмірі 2 250 доларів США.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 11 березня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно у розмірі Ѕ частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку, починаючи з 10 грудня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 12 травня 2016 року скасовано рішення суду першої інстанції, ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1 531 грн щомісячно, починаючи з 10 грудня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судовий збір.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить змінити рішення апеляційного суду, задовольнивши позов у повному обсязі, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Виходячи з вимог ст. 316 ЦПК України щодо змісту, рішення апеляційного суду повинно мати: мотивувальну частину із зазначенням мотивів зміни рішення, скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення; встановлених судом першої інстанції обставин, а також обставин, встановлених апеляційним судом, і визначених відповідно до них правовідносин; назви, статті закону, на підставі якого вирішено справу; резолютивну частину із зазначенням висновку апеляційного суду про зміну чи скасування рішення, задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково; висновку апеляційного суду по суті позовних вимог.

Рішення суду апеляційної інстанції відповідає зазначеним нормам процесуального права, є законним та обґрунтованим.

Судом установлено, що з 18 лютого 2006 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають спільного сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 10 березня 2015 року шлюб між ними розірвано.

Установлено, що син ОСОБА_5 проживає разом із матір'ю, є інвалідом з дитинства, проходить лікування, у тому числі за кордоном - у Швейцарії. Дитина навчається у комунальному закладі «Одеська спеціалізована загальноосвітня школа-інтернат № 93 І-ІІІ ст. з дошкільними групами корекційного та реабілітаційного спрямування». Навчається безкоштовно, знаходиться на неповному державному забезпеченні.

Задовольняючи частково указаний позов та визначаючи розмір аліментів у розмірі Ѕ частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку щомісячно, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач є працездатною особою, інших неповнолітніх дітей на утриманні не має; утримання малолітньої дитини потребує значних матеріальних коштів на придбання дитячого харчування, одягу, предметів гігієни, ліків тощо; у зв'язку з тяжкою хворобою дитина потребує значних коштів на лікування, а позивач не в змозі самостійно забезпечити утримання та лікування сина.

Однак із вказаними висновками у повному обсязі обґрунтовано не погодився апеляційний суд з огляду на таке.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційним судом установлено, що ОСОБА_3 працевлаштована, отримує в середньому заробітну в розмірі 4 684 грн, крім того, отримує допомогу на дитину-інваліда з грудня 2015 року у розмірі 1 074 грн.

ОСОБА_4 відповідно до контрактів протягом лютого-березня 2009 року працював в іноземних морських компаніях, отримував заробітну плату в доларах США. Зокрема, згідно з довідками компанії «Голденпорт Одеса» він із травня 2007 року працював в іноземних морських компаніях на посаді зварювальника; у період із 14 березня до 21 травня 2015 року отримував заробітну платню у розмірі 1 450 доларів США; із 22 травня до 27 жовтня 2015 року - на посаді четвертого механіка із заробітною платою у розмірі 2 250 доларів США; із 28 жовтня 2015 року в компанії не працює.

Доказів щодо працевлаштування ОСОБА_4, розмір його заробітної плати, починаючи з 29 жовтня 2015 року і на час ухвалення судом рішення, матеріали справи не містять.

Мати відповідача проживає в с. БритавкаЧечельницького району Вінницької області, отримує пенсію у розмірі 1 200 грн.

Згідно з посвідченням моряка, перетинання державного кордону України ОСОБА_4 здійснювалося протягом 2006-2009 років; інших відомостей щодо перетинання останнім державного кордону України матеріали справи не містять.

Відповідно до статей 180, 181, 183 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У разі спору розмір аліментів визначається судом. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно зі ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує матеріальне становище і стан здоров'я дитини та платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, дружини.

За правилами, передбаченими статтями 181, 183 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Виходячи із викладеного, обґрунтованим є висновок апеляційного суду про визнання помилковим висновку суду першої інстанції про стягнення аліментів у розмірі Ѕ частини від усіх видів заробітку (доходу), оскільки установлено, що на час розгляду справи відповідач не працевлаштований, постійного заробітку не має.

За таких обставин та з підстав, передбачених зазначеними нормами матеріального права, правильним є висновок апеляційного суду про те, що розмір аліментів на утримання дитини необхідно визначити у твердій грошовій сумі за положеннями ст. 184 СК України.

Так, визначаючи розмір аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1 531 грн, апеляційний суд врахував такі обставини: стан здоров'я сина позивача - хворіє тяжкою хворобою, є інвалідом з дитинства; відповідач знаходиться у працездатному віці, його можливість щодо працевлаштування або отримання нерегулярного доходу; відсутність доказів щодо незадовільного стану здоров'я відповідача; відсутність на його утриманні непрацездатних осіб; позивач працевлаштована, отримує заробітну плату; позивач отримує допомогу на дитину-інваліда; встановлений законодавством розмір прожиткового мінімуму на дитину віком 10 років у розмірі 1 531 грн; згоду відповідача сплачувати аліменти у розмірі 1 тис. грн; обов'язок обох батьків утримувати дитину.

При цьому суд у рішенні зазначив, що у разі суттєвих змін щодо матеріального стану платника аліментів позивач не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів.

Апеляційний суд обґрунтовано відхилив доводи позивача щодо розміру заробітної плати відповідача у сумі 2 250 доларів США, оскільки як на час звернення до суду з позовом, на час ухвалення судом першої інстанції рішення, так і на час апеляційного перегляду відповідач не працював і не працює.

Разом із тим апеляційний суд обґрунтовано відхилив доводи позивача щодо необхідності здійснення великих витрат на лікування сина за кордоном, зазначивши, що ці обставини з урахуванням положень ст. 185 СК України не є предметом доказування у цій справі.

Ухвалюючи рішення у справі, апеляційний суд повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку згідно зі статтями 10, 60, 212, 303 ЦПК України, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 213-215, 316 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню, а ухвалене у справі рішення суду апеляційної інстанції - залишенню без змін з підстав, передбачених ст. 337 ЦПК України.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 12 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: А.О. Леванчук

І.К.Парінова

О.М.Ситнік

О.В.Ступак