Справа № 219/4563/16-ц
Провадження № 2/219/2479/2016
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
5 серпня 2016 року Артемівський міськрайонний районний суд Донецької області в складі:
судді Павленко О.М.,
за участі секретаря Кудла Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати ОСОБА_4, ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою № 36 в будинку № 38 по вул. Ювілейній в м. Бахмут Донецької області, вказуючи, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 6.04.1994 року. В цій же квартирі зареєстрований її син ОСОБА_2 з 19.10.2005 року. Відповідач ОСОБА_2 не проживає в квартирі з листопада 2011 року. В цій квартирі також зареєстрований її племінник ОСОБА_3, який не мешкає в квартирі з жовтня 2012 року. Відповідачі виїхали з м. Бахмут Донецької області і з того часу не поверталися, в квартирі не проживають. Їх речей в квартирі немає, витрат по утриманню житла вони не несуть. Домовленості між нею та відповідачами про збереження права користування житлом за ними більш ніж встановленого законом строку не було.
Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_3, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд розглядає справу за відсутності відповідачів.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає можливими проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідачів, на підставі наявних у справі доказів, проти чого представник позивача не заперечує.
Суд, вислухавши прояснення представника позивача, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, дослідивши докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом достовірно встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 6.04.1994 року ОСОБА_1 придбала квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 56 кв.м. (а.с.7).
Відповідно до витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 19827377 від 1.04.2014 року ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.8).
Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 4.02.2016 року за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3 (а.с.9).
Згідно акту голови ОСМД «Ювілейна, 38» від 23.03.2016 року ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, але не мешкає там з жовтня 2012 року (а.с.12).
Відповідно до акту голови ОСМД «Ювілейна, 38» від 23.03.2016 року ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, але не мешкає там з листопада 2011 року (а.с.13).
Згідно довідки ОСМД «Ювілейна, 38» № 619 від 30.05.2016 року за адресою: АДРЕСА_2: ОСОБА_4 зареєстрований та не мешкає з листопада 2011 року, ОСОБА_3 зареєстрований та не мешкає з жовтня 2012 року (а.с.27).
Згідно заяви від 24.05.2016 року ОСОБА_4 дає свою згоду та просить зняти його з реєстраційного обліку за місцем проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.32).
Відповідно до заяви від 24.05.2016 року ОСОБА_3 дає свою згоду та просить зняти його з реєстраційного обліку за місцем проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.33).
Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.
Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів зобовязання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K. від 21.02.1990 р.). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986 р.), так і на наймача (рішення у справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999 р.).
Пункт 2 ст. 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п. 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоровя чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п. 2 ст. 8 Конвенції.
Згідно листа головного лікаря Артемівської центральної районної лікарні ОСОБА_8 від 5.07.2016 року № 2155, ОСОБА_4, ОСОБА_3К на обліку в КЗОЗ «Бахмутська ЦРЛ» не перебувають, з 1.01.2013 року по теперішній час за амбулаторною та стаціонарною допомогою до Бахмутської ЦРЛ не зверталися, медична допомога вдома не надавалась (а.с.45).
Представник позивача вказує, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1. Зазначила, що відповідач ОСОБА_4 зареєстрований у вказаній квартирі та не мешкає там з листопада 2011 року, відповідач ОСОБА_3 - зареєстрований у вказаній квартирі та не мешкає там з жовтня 2012 року. Позивач бажає виписати ОСОБА_4, ОСОБА_3 з даної квартири, оскільки їх прописка перешкоджає їй в оформленні житлової субсидії.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 вказав, що він є сусідом ОСОБА_1, вони живуть в одному будинку. Зазначив, що ОСОБА_1 мешкає в будинку разом зі своїм чоловіком. Раніше там ще мешкали син та племінник ОСОБА_1 Приблизно з 2010-2011 років сина та племінника він не бачив. Зі слів сусідів вони обидва зараз мешкають в Росії.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_6, вказала, що вона є сусідкою ОСОБА_1, вони живуть в одному будинку. Зазначила, що ОСОБА_1 зі своїм чоловіком мешкають самі в квартирі. Вона кожен день ходить до них користуватися інтернетом і ніколи не бачила у них вдома інших людей та чужих речей. До 2011 року разом з ними мешкали син та племінник. Зі слів сусідів вони обидва зараз мешкають в Росії.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути обмежений у здійсненні цього права.
Згідно ч.ч 1, 2 ст.71 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Згідно зі ст.72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Судом достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_4 не проживає у спірній квартирі з листопада 2011 року, відповідач ОСОБА_3 - з жовтня 2012 року, нею не користуються, витрати, пов'язані з оплатою квартири та комунальних послуг не сплачують, а тому суд визнає ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою № 36 в будинку № 38 по вул. Ювілейній в м. Бахмут Донецької області.
Керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 10, 60, 212-215, 224 ЦПК України, ст.ст. 319, 321 ЦК України, ст.ст. 71, 72 ЖК УРСР суд, -
позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою № 36 в будинку № 38 по вул. Ювілейній в м. Бахмут Донецької області.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області протягом 10-ти днів з моменту його проголошення, а відповідачами - в той же строк, але з моменту отримання копії цього рішення.

Суддя

Суддя О.М.Павленко

ОСОБА_9