Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області
Справа № 191/1594/16-ц
Провадження № 2/191/623/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
18.04.2016 Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Гречко Ю.В.
при секретарі Борисовій О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Синельникове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Синельниківської міської ради про визнання права приватної власності на 3/5 частки квартири в порядку спадкування,
Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання права приватної власності на 3/5 частки квартири в порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що 20 квітня 2006 року померла його мати ОСОБА_2, яка постійно проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Після її смерті відкрилася спадщина на 1/5 частку квартири № 61, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Миру, 31. 1/5 частка зазначеної квартири належала померлій на підставі свідоцтва про право власності, виданого 23 листопада 2000 року виконавчим комітетом Синельниківської міської ради та зареєстрованого Синельниківським міжміським бюро технічної інвентаризації, реєстрова книга № 116/1822. Дійсна вартість всієї вищевказаної квартири складає 75 405 (сімдесят п'ять тисяч чотириста п'ять) гривень, а вартість 3/5 ч. - 45 243 (сорок п'ять тисяч двісті сорок три) гривні, згідно довідки КП «СМБТІ» № 96 від 15.02.2016 року. Заповіту мати не залишила. Спадкоємцями першої черги в порядку спадання за законом є: він, як син спадкодавця, ОСОБА_3, як мати спадкодавця та ОСОБА_4, як батько спадкодавця.
Він спадщину після смерті матері прийняв, згідно із ч.4 ст.1268 ЦК України, так як був неповнолітнім на час відкриття спадщини і постійно проживав пазом із спадкодавцем. Мати і батько спадкодавця - ОСОБА_4 і ОСОБА_3, спадщину після смерті доньки прийняли згідно із ст. 1269 ЦК України, так як у встановлений законом шестимісячний строк після смерті спадкодавця подали до нотаріуса заяви про прийняття спадщини. Тобто спадщину прийняли троє спадкоємців: він і батьки спадкодавця, кожний по 1/15 (1/5:3) вищезазначеної квартири, але спадкових прав не оформили.
21 березня 2008 року помер ОСОБА_4, який постійно мешкав за адресою: АДРЕСА_1. Після його смерті відкрилася спадщина на: 1/5 частину квартири № 61, що розташована за адресою: м. Синельникове, вул. Миру, 31, яка належить померлому на підставі свідоцтва про право власності, виданого 23.11.2000 року виконавчим комітетом Синельниківської міської ради та зареєстрованого Синельниківським МБТІ в реєстровій книзі № 1 16/1822; -1/15 частку квартири № 61 розташованої за адресою: м. Синельникове, вул. Миру, 31, яку він прийняв після смерті доньки ОСОБА_2, але спадкових прав не оформив. Тобто спадщина відкрилася на 4/15 (1/5+1/15).
Заповіту ОСОБА_4 не залишив. Єдиним спадкоємцем першої черги в порядку спадкування за законом, який прийняв спадщину, є його дружина - ОСОБА_3. Спадщину після смерті чоловіка прийняла, згідно із ст. 1268 України, так як постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою з місця проживання від 10.02.2016 року. Але спадкових прав жінка не оформила.
16 серпня 2014 року померла ОСОБА_3, яка постійно мешкала за адресою: АДРЕСА_1. Після її смерті відкрилася спадщина на: -1/5 частку квартири №61, що розташована за адресою: м. Синельникове, вул. Миру, 31, яка належить померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 23.11.2000 року виконавчим комітетом Синельниківської міської ради та зареєстрованого Синельниківським МБТІ в реєстровій книзі №116/1822; - 1/15 частку квартири №61, що розташована за адресою: м. Синельникове, вул.. Миру, 31, яку вона прийняла після смерті доньки ОСОБА_2, але спадкових прав не оформила; 4/15 частки квартири №61, що розташована за адресою: м. Синельникове, вул. Миру, 31, яку вона прийняла після смерті свого чоловіка ОСОБА_4, але спадкових прав не оформила. Тобто спадщина відкрилася на 8/15 часток зазначеної квартири.
12 грудня 2011 року ОСОБА_3 залишила заповіт на усе своє майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалося на його ім?я, заповіт посвідчено приватним нотаріусом Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_5 та зареєстровано в реєстрі за №1174.
Спадщину після смерті ОСОБА_3 він прийняв, згідно із ст.1269 ЦК України, так як у встановлений законом шестимісячний строк після смерті спадкодавця подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини.
Він звернувся до державного нотаріуса Першої синельниківської державної нотаріальної контори з заявами про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, яке належало його матері ОСОБА_2 та бабусі ОСОБА_3. Але нотаріус відмовив йому у їх видачі, тому що він не надав йому оригінал правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності на квартиру №61, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Миру, 31, що підтверджується постановами нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.06.2015 року та 12.02.2016 року.
Дійсно оригінал правовстановлюючого документу свідоцтва про право власності на житло, виданого 23 листопада 2000 року виконавчим комітетом Синельниківської міської ради, зареєстрованого Синельниківським міжміським бюро технічної інвентаризації та записано в реєстрову книгу за № 116/1822, на підставі якого частки квартири АДРЕСА_2 належать ОСОБА_2 та ОСОБА_3, у нього відсутній. Але збереглася архівна копія вищезазначеного правовстановлюючого документу. Підтвердженням того, що частина вказаної квартири належить спадкодавцям є довідка комунального підприємства «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 96 від 15.02.2016 року, в якій зазначено, що квартира АДРЕСА_3 зареєстрована за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 23 листопада 2000 року виконавчим комітетом Синельниківської міської ради.
Просить суд визнати за ним, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 право приватної власності на:
-1/15 частку квартири АДРЕСА_4 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, яка настала 20 квітня 2006 року;
-8/15 часток квартири АДРЕСА_4 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка настала 16 серпня 2014 року.
До початку відкритого судового засідання позивач надав заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить справу розглянути без його участі.
Представник відповідача у відкрите судове засідання не з?явився по невідомій суду причині, хоча про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений.
Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та винести заочне рішення.
Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.
Матеріалами справи встановлено, факт смерті ОСОБА_2, 20 квітня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-КИ №082632, актовий запис №185 від 25 квітня 2006 року.
Згідно ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
У відповідності до вимог ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.
Факт родинних відносин між позивачем та ОСОБА_2, підтверджується копією свідоцтва про народження серія І-КИ №325264, актовий запис №116 від 20 квітня 1995 року.
Факт родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ОСОБА_4 підтверджується наступними документами: свідоцтвом про народження серія І-КИ №378832 актовий запис №36 від ІНФОРМАЦІЯ_3, копією свідоцтва про укладення шлюбу серія І-КИ №255831, актовий запис №262 від 12 листопада 1994 року.
Згідно ч.4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.
Тож, в судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до вимог ст.1261 ЦК України після смерті 20.04.2006 року ОСОБА_2 спадкоємцями першої черги за законом на майно померлої є: ОСОБА_1 - син, ОСОБА_3 - мати, ОСОБА_4 - батько.
В матеріалах справи є копія свідоцтва про право власності на житло від 23 листопада 2000 року, виданого Синельниківською міською радою, згідно якого на праві приватної, спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_1.
Отже, після смерті ОСОБА_2, 20.04.2006 року відкрилася спадщина на 1/5 частку зазначеної квартири.
Відповідно до ч.1 ст.1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. З огляду на це, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 мають право на спадкування за законом по 1/15 частині зазначеної квартири, після померлої ОСОБА_2. Спадкоємці спадщину не оформили.
Матеріалами справи встановлено, факт смерті ОСОБА_4, 21 березня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-КИ №608437, актовий запис №133 від 24 березня 2008 року. Після його смерті відкрилась спадщина на 1/5 частину квартири, яка належить йому на підставі свідоцтва про право власності від 23.11.2000 року та на 1/15 частину квартири після смерті ОСОБА_2, але спадкові права не оформлені.
В матеріалах справи є довідка видана СМКП «ЖЕК-2» від 10.02.2016 року, з якої вбачається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 проживав та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 з 13.07.1990 року та по день смерті 21.03.2008 року. Разом з ним проживала та була зареєстрована його дружина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, з 13.07.1990 р. по день смерті 16.08.2014 р.
В судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до вимог ст.1261 ЦК України після смерті 21.03.2008 року ОСОБА_4 спадкоємцем першої черги за законом на майно померлого є ОСОБА_3 дружина, яка спадкових прав не оформила.
Матеріалами справи встановлено, факт смерті ОСОБА_3, 16 серпня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-КИ №589607, актовий запис №342 від 19 серпня 2014 року. Після її смерті відкрилась спадщина на 1/5 частину квартири, яка належить їй на підставі свідоцтва про право власності від 23.11.2000 року, на 1/15 частину квартири після смерті ОСОБА_2 та на 4/15 частини квартири після смерті ОСОБА_4, всього 8/15 частини.
Згідно заповіту від 12.11.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_5, ОСОБА_3 на випадок своєї смерті усе своє майно заповіла ОСОБА_1.
Згідно довідки виданої СМКП «ЖЕК-2» від 09.10.2014 року, вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 проживала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7 з 13.07.1990 р. по день смерті 16.08.2014 р. Разом з нею проживав син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_8, з 21.11.2011 року по теперішній час.
В матеріалах справи є копія спадкової справи після смерті ОСОБА_3 №217/2014 померлої 16.08.2014 року, з якої вбачається, що ОСОБА_1 спадщину прийняв, про що свідчить відповідна заява про прийняття спадщини за заповітом від 13.10.2014 року.
Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.06.2015 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 у звязку з тим, що не надані правовстановлюючі документи, що підтверджують право власності на квартиру №61, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Миру, 31.
Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені заповітом.
Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом.
Таким чином, суд дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, як законно обґрунтовані та підтверджені документально.
На підставі викладеного, керуючись ст. 328, 1216, 1217, 1218, 1223, 1261, 1267, 1268 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 130, 175, 209, 212, 214, 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Синельниківської міської ради про визнання права приватної власності на 3/5 частки квартири в порядку спадкування задовольнити в повному обсязі.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 право приватної власності на 1/15 частку квартири АДРЕСА_4 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, яка настала 20 квітня 2006 року.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 право приватної власності на 8/15 часток квартири АДРЕСА_4 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка настала 16 серпня 2014 року.
На заочне рішення протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області позивачем може бути подано апеляційну скаргу.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, а у разі її подання після розгляду справи апеляційним судом у разі, якщо рішення не буде скасовано.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Суддя: ОСОБА_7