Номер провадження: 22-ц/785/6473/16
Головуючий у першій інстанції Бабаков В. П.
Доповідач Бабій А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Бабія А. П.

суддів Варикаші О.Д., Станкевича В. А.

при секретарі Желєзнові В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» про захист прав споживачів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 18. 02. 2016 р.,

в с т а н о в и л а:

05. 08. 2015 р. ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» (далі КП «Теплопостачання міста Одеси») про захист прав споживачів і просила визнати дії відповідача з вимагання сплатити позивача заборгованість за спожиту теплову енергію в розмірі 9130,21 грн. протиправними та такими, що порушують права позивача як споживача послуг з теплопостачання, стягнути з відповідача на користь позивача зайво сплачену суму в розмірі 262,78 грн. і моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

В обгрунтування позовних вимог вказано, що відповідач неодноразово звертався до суду з заявою про видачу судових наказів, але у зв'язку з безпідставністю ці накази скасовувались за заявою ОСОБА_2 і відповідачу роз'яснювалося, що заявлені вимоги можуть бути пред'явлені в позовному провадженні, але відповідач позов до суду так і не надав і, зокрема, ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 02. 06. 2015 р. було скасовано судовий наказ від 15. 04. 2015 р., за яким з ОСОБА_2 мало бути стягнуто на користь КП «Теплопостачання міста Одеси» заборгованість за спожиту теплову енергію в розмірі 9130,21 грн.

Зазначено, що позивач сумлінно сплачує за отримані послуги з теплопостачання та підігріву води, але відповідач нарахував заборгованість та вимагає її сплатити, а також, що станом на 01. 08. 2015 р. ОСОБА_2 переплатила відповідачу 262,78 грн., що підтверджується квитанціями та розрахунком.

Вважає, що її права споживача порушені шляхом вимагання від позивача з боку відповідача сплатити 9130,21 грн., чим позивачці завдано моральну шкоду, оскільки в результаті неправомірних дій відповідача позивачка мала складати заяви та надавати докази відсутності заборгованості, у зв'язку з чим позивачка відчувала дискомфорт, позивачка витратила дуже багато часу на виправдання, збір доказів, мала приїжджати на судові засідання та доводити неправомірність вимог відповідача, що викликало в неї певні незручності, для реалізації свого права та виконання своїх обов'язків в судовому процесі позивачка мала відкласти заходи, які були у неї заплановані, що вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя і всі свої страждання позивачка оцінює в 5000 грн.

Посилалася на положення ст. ст. 4, 21, 22 ч. 2 Закону України «Про захист прав споживачів» і ст. 1167 ЦК України.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 18. 02. 2016 р. відмовлено у задоволенні зазначеного позову ОСОБА_2

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставила питання про скасування рішення суду як незаконного та необгрунтованого з ухваленням нового рішення про задоволення її позову.

Зокрема, вказала, що суд не дав оцінки судовому наказу від 15. 04. 2015 р., за яким з неї було стягнуто 9130,21 грн., не дав оцінки розрахунку позивачки про переплату 262,78 грн. на користь відповідача і розрахунку відповідача, що за станом на 01. 09. 2015 р. за позивачкою числиться заборгованість за послуги теплопостачання в розмірі 7957,51 грн. Зазначила з посиланням на ст. ст. 190, 1212 ЦК України, що суд не розглянув вимогу позивача про стягнення заборгованості відповідача перед позивачем в сумі 262,78 грн., які відповідач утримує без достатньої правової підстави, оскільки послуг на цю суму не надало. Вважає, що суд при прийнятті рішення ставить сторони в нерівні права щодо захисту своїх прав тому, що зазначає, що відповідач вправі захистити свої права шляхом стягнення боргу, а позивач позбавлена можливості захистити свої права при нерівному та необгрунтованому нарахуванні суми до сплати спожитих послуг, а також на необгрунтованість висновків, що спору про розмір боргу між сторонами ще не виникло, що спростовується її позовними вимогами про стягнення на її користь з відповідача коштів в сумі 262,78 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги, а також пояснила, що переплата відповідачу зайвих 262,7 грн. мала місце внаслідок її помилки.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України неявка в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши доводи скарги і перевіривши матеріали справи в межах заявлених заявником вимог та апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Відмовляючи у задоволенні зазначених позовних вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з передчасності та недоведеності позовних вимог.

Вказаний висновок суду є законним і обґрунтованим з таких підстав.

Судом встановлено, що судовим наказом від 15. 04. 2015 р., виданим Суворовським районним судом м. Одеси, стягнуто з ОСОБА_2 на користь КП «Теплопостачання міста Одеси» заборгованість по оплаті за використану теплову енергію у розмірі 9130,21 грн. та судовий збір у розмірі 121,8 грн.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 02. 06. 2015 р. скасовано вказаний судовий наказ від 15. 04. 2015 р. і роз'яснено КП «Теплопостачання міста Одеси», що заявлені вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову.

Позивач надала власний розрахунок нарахувань та оплати за використану опалення та гаряче водопостачання абонентом ОСОБА_2 за період з січня 2012 р. по липень 2015 р., згідно якого вона переплатила відповідачу 262,78 грн.

У письмових запереченнях представника КП «Теплопостачання міста Одеси» з доданим реєстром нарахувань та оплат по абоненту ОСОБА_2 вказується, що станом на 22. 09. 2015 р. заборгованість ОСОБА_2 перед відповідачем з листопада 2006 р. становить 7957,51 грн. і доказів повної оплати послуг за весь період з листопада 2006 р. позивачем надано не було, а скасування судових наказів та не надання КП «Теплопостачання міста Одеси» позову до суду не є доказом відсутності цієї заборгованості.

У матеріалах справи відсутні докази вимагання позивача на даний час з боку відповідача сплатити 9130,21 грн. за надані послуги і наявності на час розгляду даної справи іншого судового спору між сторонами в порядку позовного провадження щодо заборгованості позивача по оплаті за використану теплову енергію у розмірі 9130,21 грн. або будь-яких інших вимог до позивача щодо вимагання сплати вказаних 9130,21 грн. та відповідних доказів наявності переплати позивачем на користь відповідача 262,7 грн., доказів правильності та обґрунтованості наданих суду першої інстанції розрахунків з боку позивача і відповідача або взаємної звірки сторін щодо розрахунків по оплаті за надання послуг позивачу з боку відповідача.

Вказані обставини підтверджені матеріалами справи і не спростовані у справі.

Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін; особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

За ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, і доказування не може грунтуватися на припущеннях.

За відсутності доказів щодо незаконного вимагання з боку відповідача стосовно позивача щодо сплати 9130,21 грн. відсутні підстави для визнання дій відповідача протиправними та такими, що порушують права позивача як споживача послуг з теплопостачання, оскільки вимога відповідача до позивача щодо стягнення вказаних грошових коштів шляхом звернення до суду не може визнаватися протиправною тому, що відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

А без визнання протиправними дій щодо вимагання з боку відповідача вказаних 9130,21 грн. у позивача відсутні підставі і для задоволення позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди, питання про стягнення якої за позовом є похідним від визнання протиправними зазначених дій позивача.

При цьому, апеляційний суд враховує, що в позовних вимогах не ставилося питання щодо неправильності або необґрунтованості розрахунку відповідача щодо наданих послуг, а сама по собі наявність за обліком відповідача у позивача заборгованості за певний період часу не є незаконним вимаганням цієї заборгованості.

До того надання послуг з боку відповідача позивачу, який визнає свій обов'язок сплачувати ці послуги, свідчить про наявність договірних відносин між сторонами і виключає можливість стягнення вказаної у позові ОСОБА_2 моральної шкоди на підставі ст. ст. 1166, 1167 ЦК України.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з відповідача на користь позивача зайво сплаченої за її розрахунком суми в розмірі 262,78 грн., то за наявності неоспореного у встановленому порядку належним чином розрахунку відповідача щодо оплати наданих споживачу послуг вищевказаний розрахунок позивача не є безспірним доказом зайвої сплати цих коштів.

Одночасно апеляційний суд зазначає, що посилання позивача на положення ст. ст. 4, 21, 22 ч. 2 Закону України «Про захист прав споживачів» не має значення у даній справі з урахуванням суті заявлених до суду позовних вимог ОСОБА_2, а посилання в апеляційній скарзі стосовно застосування положень ст. 1212 ЦК України стосовно 262,78 грн. у справі не має значення, оскільки з цих підстав стосовно 262,78 грн. позовні вимоги у справі не заявлялися.

Викладене свідчить, що суд першої інстанції відповідно до вимог закону розглянув справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі наявних у справі матеріалів, які до того ж не містять доказів, що відповідно до закону могли б підтвердити позовні вимоги.

Аналізуючи матеріали справи в сукупності апеляційний суд з урахуванням вищенаведених обставин вважає обґрунтованим та правильним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні вищевказаних позовних вимог ОСОБА_2 до КП «Теплопостачання міста Одеси» про захист прав споживачів.

Апеляційний суд також враховує, що відповідно до вимог ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції; апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

За викладених обставин судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень норм матеріального та процесуального права не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи висновки суду не спростовують, в зв'язку з чим рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314, 317, 319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 18. 02. 2016 р. залишити без змін.

Судове рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області А. П. Бабій

О. Д. Варикаша

В. А. Станкевич