08 червня 2016 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:
Головуючого: судді Шишкіна О.В.,
за участі секретаря Голуб Ю.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право власності,
Позивач звернулась до суду із позовом, яким просила суд усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1) своїм майном, а саме квартирою № 2 в будинку № 126 по вул. Армійська в м. Харкові, шляхом визнання ОСОБА_2 (податковий номер НОМЕР_2, дата народження 08.10.1936 р.н.) таким, що втратив право користування житловим приміщенням № 2 в будинку № 126 по вул. Армійська в м. Харкові.
В обґрунтування заявлених вимог позивачем вказано про те, що 03 червня 2011 р. ОСОБА_1, стала власником квартири АДРЕСА_1. Вказана квартира була придбана мною у громадянина ОСОБА_7 - ОСОБА_6 Давіда Павловича (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) згідно договору купівлі-продажу, посвідченого 03.06.2011 р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстровим № 1378.
06 липня 2011 року ОСОБА_1 була зареєстрована за вищевказаною адресою як власниця квартири, 13.07.2011 р. нею було надано згоду на реєстрацію в АДРЕСА_2 її сина ОСОБА_9.
В червні 2015 року позивачеві ОСОБА_1 стало відомо про те, що з 2010 року стосовно квартири АДРЕСА_3 тривають судові спори, ініційовані відповідачем ОСОБА_2 до третіх осіб ОСОБА_3В„ ОСОБА_4, ОСОБА_5 про повернення у власність даної квартири, яку останні продали ще 14.10.2010 р. громадянину ОСОБА_6
Після смерті дружини він повторно одружився у 1983 р. з громадянкою ОСОБА_3, яка разом зі своїми дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 переїхали до нього у вказану квартиру.
27 грудня 1989 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано і, як стверджує ОСОБА_2 у своїх позовних заявах, на початку 1990 року він тимчасово виїхав зі вказаної квартири, дозволивши своїй колишній дружині та її дітям там проживати.
Рішенням Дзержинського райсуду м. Харкова від 10.01.2005 р. за позовною заявою ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, його було визнано таким, що втратив право користування даним житловим приміщенням.

Рішенням Дзержинського РВК № 31/5 від 15.03.2005 р. ОСОБА_3 було визнано основним наймачем квартири АДРЕСА_5, змінено умови договору найму житлового приміщення.

28.08.2008 р., вказане житлове приміщення було приватизоване ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частинах по 1/3 кожному та видане відповідне Свідоцтво про право власності.

14.10.2010 р., вищевказані треті особи продали дану квартиру громадянину ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дергачівського РНОХО ОСОБА_13 за реєстровим № 1008, і яка згодом, 03.06.2011 р., була придбана позивачкою ОСОБА_1 також за відплатним договором, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_8

17.02.2015 р. на підставі скасованого заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова, міграційною службою Дзержинського РВ м. Харкова було анульовано зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_6, яке було зроблено його колишньою дружиною ОСОБА_3 ще 16.02.2005 р.

Починаючи з 2010 року, тобто з моменту початку судових спорів за позовами ОСОБА_2 він вказував своє місце проживання за наступною адресою: вул. Шекспіра. АДРЕСА_7 в м. Харкові.

Таким чином, на сьогодні ОСОБА_2 перебуває на реєстраційному обліку в квартирі АДРЕСА_5, яка належить на праві власності позивачці ОСОБА_1, і в якій відповідач ОСОБА_2 не проживає вже 26 (двадцять шість) років. Своїм постійним місцем проживання вже більше пяти років останній вказує АДРЕСА_8.

Саму ж ОСОБА_1 було знято з реєстраційного обліку міграційною службою Дзержинського РВ м. Харкова 17.02.2015 р. на підставі скасованого вже на сьогодні заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова по справі № 638/7536/13-ц від 17.03.2014 р.

З 03 червня 2011 року позивачка самостійно проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, самостійно оплачує комунальні платежі, за власні кошті утримує дану приватну власність у належному та безпечному стані, здійснює поточний ремонт та інші дії на її утримання.

Відповідач у даному приміщенні не знаходиться і не проживає вже більше 26 (двадцяти шести) років, його особисті речі та майно позивачка, яка постійно проживає у своїй квартирі з 2011 року, ніколи не бачила, самого відповідача ОСОБА_2 жодним разом за місцем свого реєстрації та проживання не бачила, з ним не знайома, жодних дій на утримання даної нерухомості, в тому числі на оплату комунальних платежів, він не здійснює.

На момент придбання нею квартири ніякого ОСОБА_2 не було в ній зареєстровано, і тим більше, він там не проживав. Про спірну ситуацію щодо своєї нерухомості позивачка взагалі дізналася у червні 2015 року.

У судове засідання сторони не зявились, представником позивача подано заяву про розгляд справи за їх відсутності. Судові повістки, на адреси сторін, повернуті до суду за закінченням терміну зберігання, крім того сторони сповіщені через оголошення у засобах масової інформації. Фіксація судового процесу не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено обставини як про це вказано вище.

Крім того, згідно письмових пояснень ОСОБА_6 Давіда Павловича, за час його володіння вказаною квартирою та під час її продажу ним позивачу, відповідач та його речі у квартирі не були.

Відповідно до ч.2 ст. 107 Житлового кодексу у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття.

У пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.85 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" зазначається, що відповідно до ст.107 ЖК наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сімї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Також суд враховує і той факт, що згідно ухвали Дзержинського районного суду міста Харкова від 02.03.2016 року по справі № 638/7536/13-ц, провадження № 2/638/198/16, яка набрала законної сили 23.02.2016 року, позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: Харківська міська рада, Головне управління державної міграційної служби України у Харківській області, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_6 про витребування майна з чужого незаконного володіння - залишено без розгляду.

За таких обставин, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 5-11, 57-60, 79, 88, 169, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 107 Житлового кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право власності задовольнити.

Усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1) своїм майном, а саме квартирою № 2 в будинку № 126 по вул. Армійська в м. Харкові, шляхом визнання ОСОБА_2 (податковий номер НОМЕР_2, дата народження 08.10.1936 р.н.) таким, що втратив право користування житловим приміщенням № 2 в будинку № 126 по вул. Армійська в м. Харкові.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою у порядку та строки, визначені ст.ст. 228-229 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів з моменту отримання його копії. Право апеляційного оскарження відповідача виникає у разі відмови у перегляді заочного рішення.

Головуючий: суддя О.В. Шишкін