Справа № 159/1223/16-ц
Провадження № 2/159/558/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого Бондара В.М.

з участю: секретаря Рижко О.М.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах дитини ОСОБА_2, до відповідача ОСОБА_3, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до відповідача із зазначеним позовом та свої вимоги мотивує тим, що шлюб між нею та ОСОБА_3 був укладений 09 листопада 2009 року, а розірваний рішенням Ковельського міськрайонного суду 01 березня 2012 року. Від цього шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народився син ОСОБА_2. 14 вересня 2012 року вона вдруге вийшла заміж за ОСОБА_5. У цьому шлюбі у них народилося ще двоє дітей - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 Син ОСОБА_2 від першого шлюбу живе в їх сім'ї, відповідач сином не цікавиться, не піклується про нього, коштами не допомагає. 19 березня 2012 року Ковельським міськрайонним судом було винесено рішення про стягненн з колишнього чоловіка аліментів на утримання сина ОСОБА_2 в розмірі 500 грн. щомісяця, однак рішення суду він не виконував, тому по листопад 2015 року утворилася заборгованість в розмірі 7 854 грн. 00 коп. Вироком Ковельського міськрайонного суду від 21.01.2016 року ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України і йому призначено покарання у виді громадських робіт строком на 120 годин. У лютому 2016 року вона звернулася до органу опіки та піклування при Ковельській райдержадміністрації з приводу позбавлення відповідача батьківських прав. 11 лютого 2016 року ОСОБА_3 подав органу опіки та піклування заяву, підпис на якій був посвідчений нотаріусом, - про те, що він не має наміру опікуватися сином, займатися його вихованням та не заперечує проти позбавлення судом його батьківських прав. 15 березня 2016 року органом опіки та піклування надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно малолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4. Просить постановити рішення про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, а також стягнути з відповідача в її користь суму сплаченого судового збору.

У судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, просить його задовольнити з викладених підстав.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, подав суду заяву посвідчену приватним нотаріусом про визнання позову та дає згоду на позбавлення його батьківських прав відносно сина ОСОБА_4, справу просить розглядати у його відсутності.

Суд, виходячи з вимог позивача, зважаючи на позицію відповідача, яку він виклав у письмовій заяві, посвідченої приватним нотаріусом Заліською Н.М., та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, за наявності для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд оцінює, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам цивільного законодавства та відповідає інтересам дитини.

Положеннями ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до ст. 164 СК підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Суд вважає, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Як встановлено в процесі розгляду даної справ, що відповідачем вказані обов'язки не виконувалися належним чином.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, є батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, що стверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1. Відповідач проживає окремо від бувшої дружини та свого сина ОСОБА_4, участі у вихованні та утриманні сина не приймає, аліментів не сплачує, за що був притягнутий до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів, постійної роботи не має. 11.02.2016 року ОСОБА_3 склав заяву, яку посвідчено приватним нотаріусом Заліською Н.М., з якої слідує, що він визнає позов ОСОБА_1 про позбавлення його батьківських прав щодо сина ОСОБА_2.

Висновком органу опіки і піклування при Ковельській райдержадміністрації від 15.03.2016 року визнано доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно малолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Суд оцінює, що права та інтереси малолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, порушені і ці порушення допустив його батько ОСОБА_3, який своєю неналежною, винною поведінкою не виконав батьківських обов'язків, свої інтереси поставив вище інтересів, життя і здоров'я своєї дитини.

Суд погоджується з твердженнями позивача про ухилення ОСОБА_3 від виконання своїх батьківських обов'язків щодо своєї малолітньої дитини. На переконання суду, він свідомо і грубого нехтує своїми батьківськими обов'язками, не зважаючи на те, що вже був притягнутий до відповідальності, однак належних висновків не зробив та продовжив ухилятися від належного виконання своїх батьківських обов'язків, на попередження не реагує. В той же час, позивач та її теперішній чоловік повністю утримують та виховують малолітнього ОСОБА_2, який проживає в повноцінній сім'ї разом з двома меншими сестричками.

Враховуючи, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою і допускається лише тоді, коли неможливо змінити поведінку батьків у бік покращення, суд приходить до висновку, що такі обставини настали, оскільки відповідач не брав та не бере участі в утриманні та вихованні свого сина ОСОБА_4, а тому ОСОБА_3 слід позбавити батьківських прав відносно його малолітньої дитини.

Згідно вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача понесені судові витрати по сплаченому судовому збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України, С У Д, -

В И Р І Ш И В :

Задовольнити повністю позов ОСОБА_1, яка діє в інтересах дитини ОСОБА_2, до відповідача ОСОБА_3, про позбавлення батьківських прав.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, щодо його неповнолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі скарги про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: В. М. Бондар