Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/887/16-ц
Провадження № 2/711/717/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2016 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Скляренко В.М.

при секретарі Остапець А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу ДВС Іллічівського міського управління юстиції Одеської області, АТ «РайфайзенБанк Аваль», третя особа: ДП «Національні інформаційні системи» про припинення обтяження рухомого майна та зобовязання вилучити запис з Державного реєстру обтяжень рухомого майна,

в с т а н о в и в:

Уточнившись з позовними вимогами ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до Відділу ДВС Іллічівського міського управління юстиції Одеської області, третя особа: ДП «Національні інформаційні системи» про припинення обтяження рухомого майна та зобовязання вилучити запис з Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

В обґрунтування позову вказує, що 23.05.2013 року рішенням Іллічівського міського суду Одеської області було визнано за ним право власності на автомобіль NISSAN ALMERA, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1.

В подальшому було встановлено, що на вказаний автомобіль був накладений арешт постановою Відділу ДВС Іллічівського міського управління юстиції Одеської області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.02.2012 року. Вказане обтяження було зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 16.02.2012 року за № 12176143.

В звязку з тим, що кредитні зобовязання на підставі яких було накладено заборону на відчуження автомобіля погашені, а автомобіль вибув з власності ОСОБА_2 та на теперішній час належить йому, він звернувся до Відділу ДВС Іллічівського міського управління юстиції Одеської області із заявою про звільнення автомобіля з під обтяження, оскільки він належить йому, а не боржнику, однак арешт з належного йому на праві власності автомобіля знятий не був.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

А тому, просить: припинити публічне обтяження з належного рухомого майна арешт рухомого майна, накладений Відділом ДВС Іллічівського міського управління юстиції Одеської області на підставі постанови про арешт майна боржника та заборони на його відчуження ВП31274111 від 13.02.2012 року, зареєстрований в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 16.02.2012 року № 12176143; зобовязати Відділ ДВС Іллічівського міського управління юстиції Одеської області вилучити відповідний запис за реєстраційним № 12176143 з Державного реєстру заборон, подати заяву до ДП «Національні інформаційні системи» про реєстрацію змін обтяжень рухомого майна.

Ухвалою суду, занесеною до журналу судових засідань, до участі в справі в якості співвідповідача притягнуто АТ «РайффайзенБанк Аваль», що узгоджується із розясненнями наведеним постанові Пленуму Верховного Суду України від 27.08.1976 року за № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» та постанові Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна».

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 уточнені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

В судовому засіданні представник третьої особи ДП «Національні інформаційні системи», за довіреністю ОСОБА_4, щодо вирішення спору поклалася на розсуд суду.

В судове засідання представник відповідача Відділу ДВС Іллічівського міського управління юстиції Одеської області, не зявився, направивши до суду письмові заперечення проти позову, в яких одночасно просить розглянути справу у відсутність представника.

В судове засідання представник відповідача АТ «РайфайзенБанк Аваль» не зявився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду заяви був повідомлений в установленому законом порядку.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3, представника третьої особи ДП «Національні інформаційні системи» ОСОБА_4, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Частинами 1, 2 ст. 321, ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Вимоги ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України передбачають, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 являється власником автомобіля NISSAN ALMERA, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, що стверджується рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 23.05.2013 року.

Також в судовому засіданні вставлено, що розпоряджатися вказаним автомобілем позивач не має змоги, оскільки постановою Відділу ДВС Іллічівського міського управління юстиції Одеської області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.02.2012 року накладено арешт та заборону на відчуження всього рухомого майна боржника ОСОБА_2, в тому числі і на автомобіль NISSAN ALMERA, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, який на той час належав останньому на праві власності.

Як вбачається з письмового заперечення відповідача Відділу ДВС Іллічівського міського управління юстиції Одеської області вказаний арешт був накладений у виконавчому провадженні по виконанню судового наказу № 2н-148/09, виданого Іллічівськом міським судом Одеської області 19.03.2009 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «РайффайзенБанк Аваль» 251150 грн. Вказане виконавче провадження було завершене на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

01.12.2009 року ОСОБА_2 помер.

В подальшому, рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 23.05.2013 року за ОСОБА_5 визнано право власності на автомобіль NISSAN ALMERA, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Аналогічні норми закріплені в ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, а ще при тій умові, що ці порушення були поєднані з арештом нерухомого і рухомого майна, що унеможливлює вільно володіти, користуватись та розпоряджуватись ним. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1, який є власником автомобіля NISSAN ALMERA, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, не може вільно розпоряджатися своїм майном, в звязку з тим, що таке право обмежене накладенням арешту та заборони на відчуження всього рухомого майна боржника ОСОБА_2, в тому числі і вищезгаданого автомобіля, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 та припинення публічного обтяження, що накладене постановою Відділу ДВС Іллічівського міського управління юстиції Одеської області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.02.2012 року та зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 16.02.2012 року за № 12176143, в частині арешту та заборони на відчуження автомобіля NISSAN ALMERA, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, який на праві власності належить ОСОБА_1, оскільки такий арешт порушує законні права позивача на розпорядження своїм майном. Суд не скасовує все обтяження, накладене постановою Відділу ДВС Іллічівського міського управління юстиції Одеської області про арешт майна боржника ОСОБА_2 та оголошення заборони на його відчуження від 13.02.2012 року, оскільки таке обтяження стосується не тільки автомобіля NISSAN ALMERA, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, а й іншого рухомого майна боржника, яке позивачу не належить. Крім того, це може призвести до порушення прав інших осіб, в інтересах яких такий арешт накладався. В звязку з цим, не підлягають до задоволення і позовні вимоги позивача про зобовязання відповідача Відділу ДВС Іллічівського міського управління юстиції Одеської області вилучити відповідний запис за №12176143 з Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 12, 60, 61, 79, 86, 88, 146, 209, 212, 213, 215, 223 ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 41, 47 Конституції України, ст.ст. 328, 316, 317, 319, 387, 391, 392 ЦК України, постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» №5 від 03.06.2016 року, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Відділу ДВС Іллічівського міського управління юстиції Одеської області, АТ «РайфайзенБанк Аваль», третя особа: ДП «Національні інформаційні системи» про припинення обтяження рухомого майна та зобовязання вилучити запис з Державного реєстру обтяжень рухомого майна задовольнити частково.

Припинити публічне обтяження, що накладене постановою Відділу ДВС Іллічівського міського управління юстиції Одеської області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.02.2012 року та зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 16.02.2012 року за № 12176143, в частині арешту та заборони на відчуження автомобіля NISSAN ALMERA, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, який на праві власності належить ОСОБА_1.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: В.М. Скляренко