У х в а л а

іменем україни

21 вересня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Ізмайлової Т.Л.,

Кадєтової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про захист прав споживача, визнання недійсними договору про надання споживчого кредиту, іпотечного договору, договору поруки, а також зобов'язання зупинити нарахування за кредитом та зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 09 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив визнати недійсними кредитний договір № 0, укладений 30 серпня 2007 року між ним та Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»), іпотечний договір, укладений 30 серпня 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та малим підприємством «Полісянка» (далі - МП «Полісянка»), договір поруки, укладений 30 серпня 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4, а також зобов'язати ПАТ «УкрСиббанк» зупинити нарахування пені, процентів, штрафних санкцій за вказаним кредитним договором з часу останньої сплати, зобов'язати приватного нотаріуса Коростенського міського нотаріального округу Івчука С.С. виключити з реєстру іпотек та заборон відчуження запис про іпотеку та заборону відчуження іпотечного майна - нежитлову будівлю - кафе «Українські страви», загальною площею 265,2 кв. м, по АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що укладений між сторонами кредитний договір не відповідає вимогам законодавства України, оскільки його було вчинено банком без відповідної ліцензії, позивача не було попереджено про можливі ризики отримання кредиту у валюті та не було повідомлено про умови кредитування, сукупну вартість кредиту і тип процентної ставки. Крім того, укладений кредитний договір містить несправедливі та дискримінаційні умови щодо споживача банківських послуг.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 09 лютого 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - просить скасувати судові рішення у справі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Згідно із п. 4 ч. 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що зміст укладеного між сторонами кредитного договору та додатків до нього спростовує посилання позивача на те, що його не було попереджено про можливі ризики отримання кредиту в іноземній валюті, а також на те, що він не отримав інформацію про умови кредитування, тип процентної ставки, сукупну вартість кредиту, а в договорі відсутні положення про відповідальність банку. Крім того, на час укладення кредитного договору у банку була ліцензія від 28 жовтня 1991 року та дозвіл від 19 листопада 2002 року із переліком операцій з валютними цінностями, на вчинення яких мав право банк, а позивачем не доведено укладення договору на вкрай невигідних умовах.

Такі висновки судів відповідають нормам матеріального і процесуального закону, а також встановленим обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги про те, що позивача не було повідомлено про умови кредитування перед укладення кредитного договору, спростовуються встановленими судами обставинами справи, зокрема, дослідженим додатком № 2 до кредитного договору.

Посилання заявника на те, що кредитний договір містить несправедливі умови, зокрема щодо можливості банку в односторонньому порядку змінювати процентну ставку без доведення до відома споживача відповідних підстав, є необґрунтованими, оскільки умови зміни процентної ставки в односторонньому порядку визначено у Розділі 5 дослідженого судами кредитного договору.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відхилення касаційної скарги і залишення рішення суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 09 лютого 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: Т.Л. Ізмайлова

О.В. Кадєтова