Справа № 305/1233/16-ц
Провадження по справі № 2/305/875/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2016 року. Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючої - судді Бліщ О.Б.

секретаря - Вербещука В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великобичківської селищної ради, в особі виконавчого комітету, про встановлення юридичного факту та визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Великобичківської селищної ради, в особі виконавчого комітету, про встановлення юридичного факту та визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла його мати ОСОБА_2, після чого відкрилася спадщина на належний їй житловий будинок АДРЕСА_1. Єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 залишився він, який фактично прийняв спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном.

За життя ОСОБА_2, двічі перебувала у зареєстрованому шлюбі, внаслідок чого змінювала прізвища. З його батьком, ОСОБА_3, перебувала у шлюбі з 26 січня 1949 року по 15 лютого 1969 року. З громадянином ОСОБА_7, перебувала в шлюбі з 18 березня 1969 року по день його смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5. Як спадкоємець першої черги спадкування за законом, він звернувся до Рахівської ДНК із заявою про прийняття спадщини. Під час звернення нотаріус оглянула представлені ним документи та виявила розбіжності в особі матері, а саме, в його свідоцтві про народження, в графі "мати", її ім`я зазначено "ОСОБА_2", а в свідоцтві про смерть - "ОСОБА_2", у зв`язку з чим йому дано роз`яснення стосовно необхідності підтвердження родинних відносин між ним та ОСОБА_2. Також, йому видано постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. З наведених підстав, просив суд винести рішення, яким встановити факт, що ОСОБА_2, померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_4) та ОСОБА_2, зазначена в свідоцтві про народження ОСОБА_1, є його матір`ю. Визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1.

Позивач, ОСОБА_1, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на їх задоволенні.

Представник відповідача, Великобичківської селищної ради, Рахівського району Закарпатської області, селищний голова, Божук Й.М. в судове засідання не з'явився, надіслав заяву, в якій просив розглянути справу без їх представника. Позовні вимоги визнає та просить позов задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного висновку.

У відповідності до положень частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідачем у справі являється особа, діями якої порушуються права та інтереси відповідача.

Звернення позивача до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням його прав на отримання власності в порядку спадкування, зокрема згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в його користь, через відсутність правовстановлюючих документів на право власності на спадковий будинок, а також в зв`язку з розбіжностями в імені спадкодавця.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла громадянка ОСОБА_2, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_4. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1. Оскільки спадщина за померлою ОСОБА_2 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_4 (день смерті ОСОБА_2), в даному випадку слід застосовувати норми Цивільного Кодексу Української РСР в редакції 1963 року, норми якого були чинними на день відкриття спадщини.

Згідно ст. 524 ЦК Української РСР, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 529 ЦК Української РСР встановлено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

З матеріалів справи, судом встановлено, що після смерті ОСОБА_2 спадкоємцем першої черги спадкування за законом являється позивач по справі, її син ОСОБА_1

За життя ОСОБА_2, двічі перебувала в зареєстрованому шлюі, внаслідок чого змінювала своє прізвище. Так, з батьком позивача, ОСОБА_3, вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 26 січня 1949 року по 15 лютого 1969 року. Під час перебування в даному шлюбі носила прізвище ОСОБА_2, що стерджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб №8 від 30 липня 2014 року. Відповідно до свідоцтва про народження позивача, останній народився 18 квітня 1953 року, під час перебування спадкодавця у шлюбі з ОСОБА_3, отже вона дійсно являється матір`ю позивача.

З громадянином ОСОБА_7, ОСОБА_2, уклала шлюб 18 березня 1969 року та проживала з ним до дня смерті останнього, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5. Після одруження з вищевказаним громадянином їй було присвоєно прізвище ОСОБА_2.

При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно, суд звертає увагу на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства та застосовує редакцію закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року та інших нормативно-правових актів.

Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, оскільки до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги були особливою формою статистичного обліку, що здійснювалися в Країні (УРСР) із 1979 року, в яких при визначенні року побудування зазначався рік введення в експлуатацію будинку, тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд, будинок побудований у 1990 році.

З довідки виконкому Великобичківської селищної ради,№1272 від 10.03.2016 року вбачається, що ОСОБА_2, за життя побудувала житловий будинок, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1. В матеріалах справи міститься будівельний паспорт на вказаний житловий будинок. За таких обставин, суд констатує, що вище зазначений житловий будинок не являвся об'єктом самочинного будівництва.

За нормами статей 548 - 549 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_2, ОСОБА_1 фактично прийняв спадщину, утримує в належному стані спадковий будинок, проводить капітальні ремонти та використовує земельну ділянку за призначенням. Дане підтверджується довідкою виконавчого комітету Великобичківської селищної ради №3242 від 02 червня 2016 року.

Також, в судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, її ім`я зазначено як ОСОБА_2. В свідоцтві про народження позивача ОСОБА_1, ім`я матері також зазначено ОСОБА_2.. Однак, в свідоцтві про смерть, в свідоцтві про одруження з ОСОБА_7, в свідоцтві про народження позивача її ім`я зазначено ОСОБА_2. Вказані розбіжності в імені спадкодавця перешкоджають позивачу в отриманні свідоцтва про право на спадщину, оскільки ставлять під сумнів їх родинні відносини.

У відповідності до ч.1 п.1 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами;

Таким чином, враховуючи, що позивач по справі є спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом, спадщину прийняв, майнового спору з приводу спадкування не існує, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Питання про відшкодування судових витрат позивачем не ставилося.

Керуючись ст.ст. 10,11,60, 131, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_4) та ОСОБА_2, яка зазначена в графі "мати" в свідоцтві про народження ОСОБА_1, серії НОМЕР_3 від 05 травня 1953 року народження , являється матір`ю ОСОБА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканцем АДРЕСА_2, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 189, 57 кв.м., житловою площею 46, 44 кв.м., допоміжною площею 143,13 кв.м. Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканцем АДРЕСА_2, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 189, 57 кв.м., житловою площею 46, 44 кв.м., допоміжною площею 143,13 кв.м.

Витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до цивільної палати апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча: Бліщ О.Б.

З оригіналом вірно,

Суддя Рахівського районного суду: Бліщ О.Б.