Справа № 489/2873/16-ц
Номер провадження 2/489/1789/16
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

03 серпня 2016 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до ОСОБА_2 (далі-відповідач), третя особа - Головне територіальне управління юстиції в Миколаївській області про визнання договору купівлі-продажу недійсним,

встановив

В червні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що в період з січня 2006 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 він та ОСОБА_3 проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу в квартирі АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді вказаної квартири. Він є спадкоємцем після смерті своєї дружини. Тому в травні 2016 року звернувся до приватного нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав на квартиру, на що отримав відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку із тим, що власником квартири є відповідач, а не його померла дружина. З наданого нотаріусом витягу вбачалося, що відповідач є власником квартири на підставі договору купівлі-продажу від 04.02.1999 НОМЕР_3, укладеного на Південній товарній біржі між померлою та відповідачем. Вказане не відповідає дійсності, тому що його дружина за життя ніякого договору купівлі-продажу квартири з відповідачем не укладала.

З цих підстав, вважає, що договір купівлі-продажу нерухомого майна було укладено всупереч волі померлої та без належних правових на те підстав.

Просив суд визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна від 04.02.1999 НОМЕР_3 недійсним.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені вимоги та просили про їх задоволення.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суду невідомо.

Представник третьої особи в судовому засіданні просив прийняти рішення відповідно до чинного законодавства.

Ухвалою суду вирішено проводити заочний розгляд справи.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з січня 2006 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 у квартирі АДРЕСА_1, що підтверджується рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 15.04.2016.

У відповідності до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 27.10.2015 ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді вказаної вище квартири.

Спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 є позивач, який 19.05.2016 звернувся до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Островської-Колосюк Ю.Б. з питання видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Постановою приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Островської-Колосюк Ю.Б. від 19.05.2016 було відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії в зв'язку із тим, що право власності на спадкову квартиру зареєстроване в Державному реєстрі речових прав 22.12.2015 за НОМЕР_2 на підставі договору купівлі-продажу НОМЕР_3, зареєстрованого Південною товарною біржею 04 лютого 1999 року, за іншою особою, а саме за ОСОБА_2, тобто нотаріусом у ході дослідження документів було встановлено розбіжності у документах та інформації, яку було отримано в ході підготовки до оформлення спадщини.

Відповідно до Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.12.2015 НОМЕР_4, від 28.12.2015 НОМЕР_5 та Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.06.2016 НОМЕР_6 квартира АДРЕСА_1, належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу від 04.02.1999 НОМЕР_3, укладеного на Південній товарній біржі.

Разом з тим, довідкою Південної товарної біржі від 27.05.2016 № 91 зазначено, що жодного договору між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не укладалось та Південною товарною біржею не посвідчувалось, в Реєстровій Книзі договорів складених Південною товарною біржею, реєстровий номер НОМЕР_7 датується 02.02.1998 роком та даний договір був укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про продаж квартири АДРЕСА_2.

Згідно Свідоцтва про право власності на житло від 05.10.1993, який є правостановлюючим документом на спірну квартиру, ОСОБА_3 є власником цієї квартири.

Право приватної власності на квартиру підтверджується також Довідкою Миколаївського міжміського бюро технічної інвен6таризації від 12.05.2016 № 2-2163.

Статтею 204 ЦК України передбачена презумпція правомірності правочину, за якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків.

Частиною 3 вказаної статті визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Враховуючи вищенаведені норми права, встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що договір купівлі-продажу нерухомого майна від 04.02.1999, зареєстрований на Південній товарній біржі за НОМЕР_3, є недійсним, оскільки волевиявлення ОСОБА_3 щодо його укладання не було та договір не відповідає вимогам законодавства.

Дослідивши докази, долучені до матеріалів справи, щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 15, 57, 158, 213-215, 226 ЦПК України, суд

вирішив

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним - задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу НОМЕР_3, зареєстрований Південною товарною біржею 04 лютого 1999 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про продаж ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_3.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 826,8 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Кокорєв