Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.06.2016 Справа №607/15130/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючого - судді Стельмащука П.Я.;

- за участю секретаря Гудима Н.І.;

- представника позивача ОСОБА_1;

- представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором,-

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство Дельта Банк звернулось в суд з позовом, який згодом уточнило, до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 215486,02грн., з яких: 195028,77грн. тіло кредиту, 20457,25грн. відсотки.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_5 кредитного договору №1901/0908/88-240 від 05.09.2008року, останньому були надані грошові кошти в розмірі 24000 доларів США, із сплатою 12,5% річних, на строк з 05.09.2008р. по 05.09.2018року. З метою забезпечення виконання зобов'язання, 05.09.2008року, між ВАТ «Сведбанк», ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладено договори поруки №1901/0908/88-240-р-1, №1901/0908/88-240-р-2, відповідно до яких останні зобовязувались перед банком солідарно з позичальником відповідати за належне виконання зобовязань по кредитному договору. Однак, умови кредитного договору №1901/0708/88-240 від 05.09.2008року боржником ОСОБА_5 порушені, відповідачі взяті на себе зобовязання не виконують, у звязку з чим представник позивача просить суд позов задовольнити, стягнути солідарно із поручителів вищевказану суму заборгованості.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги до поручителів підтримала та просила суд позов задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 заперечив щодо задоволення позову, просив застосувати шестимісячний строк, протягом якого позивач міг звернутись до суду із позовом до поручителя про стягнення заборгованості. Попередньо подав клопотання про застосування строку, в якому зазначив, що пред'явлені до ОСОБА_2 вимоги суперечать ст.559 Цивільного Кодексу України, зокрема ч. 4 даної норми права встановлено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Просить звернути увагу суду на те, що строки, визначені ч. 4 ст. 559 ЦК України, є присічними і поновленню не підлягають. Вимогою від 22.04.2009 року №793 направлену позичальнику - Глезі ОСОБА_6 «Сведбанк» визнав порушення позичальником умов кредитного договору та поставив умову негайного погашення кредиту і у разі невиконання даної вимоги попередив про звернення до суду та інших установ з метою стягнення боргу у примусовому порядку. Банк втратив право на пред'явлення до ОСОБА_2 позову після спливу 6-ти місяців з дати коли він дізнався про порушення свого права, а саме, з дати пред'явлення першої вимоги про повну сплату коштів, тобто, з 22.04.2009 року. Таким чином, порука є припиненою з 22.11.2009 року. А тому просить відмовити в задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з»явився, хоча про день та час розгляду справ повідомлявся у встановленому законом порядку.

При розгляді справи судом встановлено наступне.

05.09.2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір №1901/0908/88-240, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 24000 доларів США із сплатою 12,5% річних на строк з 05.09.2008року по 05.09.2018року.

Пунктом 3.8. зазначеного договору передбачено, що сторони за взаємною згодою домовились без укладання будь-якої додаткової угоди до цього договору встановити наступний порядок змін умов цього договору з відповідною зміною зобов'язань Позичальника щодо строку виконання Позичальником зобов'язань за цим договором та відповідних прав Банку вимагати від Позичальника виконання зобов'язань за цим договором при настанні наступних обставин: якщо Позичальник порушує строки платежів, встановлені п. 3.3. та/або при невиконанні зобов'язань Позичальника, передбачених п.п. 5.1.7., 5.1.11. цього договору та/або у випадках незгоди Позичальника укласти додаткову угоду до цього договору при настанні обставин, передбачених п. 9.2. цього договору; якщо у відношенні власника предмету іпотеки, його майна є рішення чи вчинена дія з боку будь-яких державних органів або органів, що мають аналогічні повноваження, які істотно ускладнюють чи роблять неможливим розпорядження майном Позичальника.

При настанні зазначених вище обставин, строк виконання Позичальником своїх зобов'язань (повернення кредиту, сплата процентів за користування ним) за взаємною згодою Сторін, вважається таким, що настав, на десятий календарний день з дня направлення Банком Позичальнику повідомлення про зміну умов цього договору. Сторони досягли згоди, що датою, з якої починається відлік зазначеного вище десятиденного строку, вважається дата, зазначена на квитанції, яка надається Банку відділенням зв'язку при відправленні листа з повідомленням про вручення. У випадку не виконання Позичальником своїх зобов'язань по поверненню кредиту, сплаті процентів за користування ним в строки змінені за згодою Сторін цим пунктом цього договору, Банк має право вимагати виконання таких зобов»язань у порядку, передбаченому п.3.10. цього договору. До направлення банком позичальнику зазначеного вище повідомлення про зміну умов цього договору зазначені у другому та третьому абзацах цього пункту договору обставини вважаються такими, що не настали.

25.05.2012року між відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Сведбанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ВАТ «Сведбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Згідно вимог ст. 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, АТ «Дельта Банк» набув права вимоги по кредитному договору №1901/0908/88-240 від 05.09.2008року, відповідно до вищевказаного договору про передачу активів та кредитних зобов'язань.

Для забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним кредитним договором 05.09.2008року між ВАТ «Сведбанк», ОСОБА_2, ОСОБА_4 укладено договори поруки №1901/0908/88-240-р-1, №1901/0908/88-240-р-2, відповідно до яких останні зобовязались перед банком солідарно з позичальником ОСОБА_5 відповідати за належне виконання зобовязань по кредитному договору №1901/0908/88-240 від 06.09.2008року.

У відповідності до ст.ст. 553,554 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Таким чином, відповідачі поручителі ОСОБА_2, ОСОБА_4 несуть солідарну відповідальність разом з відповідачем - боржником ОСОБА_5 за повне виконання ним зобовязань за кредитним договором №1901/0908/88-240 від 05.09.2008року.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

24.07.2009 року за вих. №1075 ВАТ «Сведбанк» направило позичальнику - ОСОБА_5 вимогу про те, що станом на 23.07.2009року ним заборговано 22000доларів США кредиту, 384,75 доларів США процентів, 58,65 доларів США пені, а також не виконано вимоги п.п.3.1, 3.3, 5.1.5 кредитного договору. У випадку непогашення заборгованості, а також у випадку невиконання умов кредитного договору протягом десяти днів з моменту надіслання даного листа, ВАТ «Сведбанк» змінює умови договору, в частині строку повернення кредиту, визначаючи строк повернення кредиту таким, що настав та вимагає протягом десяти днів з моменту надіслання даного повідомлення достроково повернути кредит та плату за користування ним.

Верховний Суд України 17 вересня 2014 року ухвалив постанову у справі № 6-53цс14 предметом якої був спір про стягнення заборгованості за кредитним договором і зробив правовий висновок про те, що, регулюючи правовідносини з припинення поруки у звязку із закінченням строку її чинності, частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, установленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, якщо кредитор не предявить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобовязання не встановлено або встановлено моментом предявлення вимоги), якщо кредитор не предявить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на передбачений строк поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобовязань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "предявлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

При цьому, зазначене положення не виключає можливості предявлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним зобовязання за договором повинно бути предявлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другоюстатті 1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобовязання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобовязання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

У статті 360-7 ЦПК України зазначено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Судом встановлено, що позивач пропустив шість місяців із моменту настання строку виконання основного зобовязання позичальником ОСОБА_5 для звернення до суду із позовом до поручителів - відповідачів. А саме, листом №1079 від 24.07.2009р. кредитор змінив боржнику ОСОБА_5 строк виконання основного зобовязання. Лист надісланий 28.07.2009р., тобто строк настав 07.08.2009 року, з якого і почався відлік шість місяців. Позивач звернувся до суду із позовом у 2015 році, тобто із пропуском шестимісячного строку.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що порука ОСОБА_2 та ОСОБА_4 припинилась ще в лютому 2010 року на підставі ч.4 ст. 559 ЦК України, отже позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Так як у задоволенні позову відмовлено повністю, відповідно до статті 88 ЦПК України судові витрати позивачеві не відшкодовуються.

Керуючись, статтею 559 Цивільного кодексу України, статтями 3, 4, 10, 11, 60-62, 88, 209, 212-215, 223, 294 Цивільно-процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий П.Я. Стельмащук