Ухвала

іменем україни

26 липня 2016року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Фаловська І.М., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 28 квітня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, треті особи - реєстраційна служба Одеського міського управління юстиції, комунальне підприємство «Одеське бюро технічної інвентаризації», про визнання договору дарування недійсним та скасування рішень про державну реєстрацію права власності на квартиру,

в с т а н о в и в:

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 28 квітня 2016 року, позов задоволено. Визнано недійсним договір дарування ⅓ частини квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 09 листопада 2010 року, посвідчений державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 Скасовано рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2, прийняте 09 березня 2011 року на підставі договору дарування, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 09 листопада 2010 року. Скасовано запис про державну реєстрацію права власності (дата внесення запису 09 березня 2011 року) на квартиру АДРЕСА_1. Скасовано рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_5, прийняте 21 грудня 2004 року на підставі свідоцтва про право власності, виданого управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради 20 жовтня 2004 року. Скасовано запис про державну реєстрацію права власності (дата внесення запису 23 грудня 2004 року) на квартиру АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 році та була зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1

05 листопада 2002 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 визнано такою, що втратила право користування жилим та зобов'язано Київський РВ ОМУ УМВС України в Одеській області здійснити виписку з зазначеної квартири.

Рішенням апеляційного суду Одеської області 01 березня 2012 року, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2002 року скасовано. Відмовлено ОСОБА_5 у позові до ОСОБА_4 про визнання останньої такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області 21 червня 2012 року заяву ОСОБА_4 про поворот виконання рішення суду задоволено. Допущено поворот виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_8, ОСОБА_4 про визнання такою, що втратила право користування жилим приміщенням шляхом поновлення реєстрації ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_1.

Таким чином, ОСОБА_4 було відновлено порушене право користування квартирою АДРЕСА_1

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2012 року визнано недійсним і скасовано розпорядження управління житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради від 20 жовтня 2004 року про приватизацію квартири АДРЕСА_1, а також визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право власності на зазначену квартиру, видане управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради 20 жовтня 2004 року.

У вказаному рішенні судом встановлено, що визначене Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» право ОСОБА_4 на приватизацію житла було порушено, внаслідок того, що відсутність її реєстрації призвела до приватизації зазначеної житлової площі без її участі.

На підставі розпорядження управління житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради від 20 жовтня 2004 року про приватизацію квартири та свідоцтва про право власності на квартиру, виданого управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради 20 жовтня 2004 року, які в подальшому були скасовані рішенням суду, 21 грудня 2004 року було прийнято рішення про державну реєстрацію прав, що вбачається з інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно від 31 березня 2015 року.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2012 року скасовано розпорядження управління житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради від 20 жовтня 2004 року про приватизацію квартири АДРЕСА_1, а також визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право власності на зазначену квартиру.

Вказаним вище рішенням встановлено, що спірна вище квартира була і має залишатися у державному житловому фонді. Крім того, згідно із чинним законодавством право здійснювати розпорядження майном державної власності, у тому числі передача його у власність або користування фізичним та юридичним особам належить до виключної компетенції уповноважених органів державної влади.

Отже, ОСОБА_5 не мала прав здійснювати розпорядження частиною квартири, оскільки не набула право власності на неї в установленому законом порядку.

Так, відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до статей 215 та 216 ЦК України, вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Зміст правочину не може суперечити ЦК України та іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною і здійснюється відповідним органом в порядку, встановленому законом.

У разі коли внесення записів про скасування державної реєстрації прав здійснюється щодо державної реєстрації переходу чи припинення речових прав, державний реєстратор робить відмітку про скасування державної реєстрації прав та поновлює записи про речові права на нерухоме майно, обтяження таких прав, що існували до проведення державної реєстрації прав.

Записи до державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності і надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вірно виходив із того, що рішенням Київського районного суду міста Одеси від 22 листопада 2012 року встановлено неправомірність набуття права власності за ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_6, яке було зареєстровано, а тому відповідні рішення органу реєстрації підлягають скасуванню із скасуванням і запису про державну реєстрацію права власності відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Наказу Міністерства юстиції України «Про заходи щодо взаємодії органів, державної реєстрації прав та їх посадових осіб» від 02 квітня 2013 року № 607/5.

Суди також дійшли вірного висновку, що позивачем не пропущено строк позовної даності, а також надали цим обставинам належну правову оцінку.

Таким чином, місцевий суд всебічно та повно дослідив обставини справи та дійшов вірного висновку про задоволення позову. Крім того, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, та обґрунтовано залишив вказане рішення без змін.

Оскаржувані судові рішення є законними, обґрунтованими та справедливими

Таким чином, зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень не вбачається порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, треті особи - реєстраційна служба Одеського міського управління юстиції, комунальне підприємство «Одеське бюро технічної інвентаризації», про визнання договору дарування недійсним та скасування рішень про державну реєстрацію права власності на квартиру, за касаційною скаргою на рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 28 квітня 2016 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ І.М.Фаловська