Справа №628/4015/15-ц
Провадження№2/628/142/16
15 квітня 2016 року Куп'янський міськрайонний суд Харківської області
у складі: головуючого - судді Цендра Н.В.
при секретарі Кравцовій В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Куп'янську цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», представник позивача: ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором та договором поруки, суд, -
Представник позивача у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, наполягав на задоволенні позовних вимог та не заперечував проти розгляду справи у порядку ст. 224 ЦПК України.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки з відміткою «вручено 09 квітня 2016 року», причини неявки суду не повідомила.
Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 у судове засідання також не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Доказами того, що відповідачам відомо про слухання справи є їх заяви про відкладення справи, які суд задовольняв. Натомість відповідачі доказів поважності неявки в судове засідання не надали. Крім того ОСОБА_2 та представник відповідача ОСОБА_3 раніше були присутні у судовому засіданні, однак заперечень з приводу заявлених позовних вимог до суду не надали. Тому суд, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якій встановлено, що «Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку», розглянув дану справу на підставі наявних у справі доказів.
Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
На підставі викладеного суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності судом були встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно п.1.1. Розділу 1.Загальні положення Статуту ПАТ «Перший український міжнародній банк» затвердженого Рішенням Загальних зборів акціонерів від 27 жовтня 2014 року Публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародній банк» є правонаступником Закритого акціонерного товариства «Перший Український міжнародній банк».
14 вересня 2009 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Перший Український міжнародний банк» було укладено додаткову угоду №8035924 про внесення змін в існуючий кредитний договір №5241765 від 13 березня 2007 року (а.с. 21-26).
30 березня 2009 року між ОСОБА_3 та ЗАТ «Перший Український міжнародний банк» було укладено договір поруки №7523734 згідно якого, ОСОБА_3 поручилася перед кредитором за виконання боржником ОСОБА_2 зобовязань по кредитному договору №5241765 від 13 березня 2007 року. В договорі поруки зазначено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязань боржником у повному обсязі, в тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісій та неустойки (а.с. 32-37).
14 вересня 2009 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Перший Український міжнародний банк» було укладено додаткову угоду №7523734/20090914 про внесення змін в існуючий договір поруки №7523734 від 30 березня 2009 року. Крім того, ще одну додаткову угоду між поручителем та банком було укладено 22 грудня 2014 року (а.с. 38-44).
В період дії кредитного договору позичальник не дотримувалася умов кредитного договору, а саме: не здійснювала щомісячного погашення кредиту та не сплачувала відсотки у розмірах та у строки, визначені договором.
19 серпня 2015 року у звязку з порушенням умов договору кредиту банк надіслав боржнику ОСОБА_2 досудову вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту та процентів за користування кредитом. Згідно досудової вимоги банк вимагав у ОСОБА_2 у шести десятиденний строк з дня отримання вимоги достроково повернути всю суму кредиту та процентів за користування кредитом (а.с. 27-31).
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України , інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням (ст. 610 ЦК України).
На підставі ч.1ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Згідно ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за
наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. правочин, яким скасовується чи обмежується відповідальність за умисне порушення зобов'язання, є нікчемним.
Згідно із ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України.
Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України).
Відповідно до розяснень, що містяться у п.10 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті19,47 Закону України «Про банки і банківську діяльність») банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5Декрету про валютне регулювання).
Згідно п.12 зазначеної вище постанови пленуму ВССУ у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Разом із тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.
Отже, оскільки відповідач ОСОБА_2 не виконує умови кредитного договору, що було підтверджено в ході дослідження наявних матеріалів цивільної справи, від боржника та поручителя ніяких заперечень проти позову до суду не надійшло, сума заборгованості по кредитному договору №5241756 від 13 березня 2007 року підлягає стягненню з боржника та поручителя на користь кредитора.
Оскільки позов обґрунтований, судові витрати по справі у порядку ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідачів на користь позивача.
Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст.526, 530, 536, 553-554, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», суд, -
Позов публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», представник позивача: ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором та договором поруки задовольнити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Купянський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Купянського міськрайонного суду

Харківської області ОСОБА_5