АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1816/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 27 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2016 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
секретарОСОБА_5

за участю:

представника позивача ОСОБА_6

представника відповідачів ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_8 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 липня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_8, ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року ПАТ «ОТП Банк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_8, ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за кредитним договором № CNL-F00/025/2007, укладеного 21 лютого 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_8, за умовами якого позичальнику надано кредит в розмірі 133 040 доларів США із встановленням плаваючої процентної ставки в розмірі 5,49 % річних та FIDR з кінцевим терміном повернення до 21 лютого 2017 року.

Крім того, 21 лютого 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_9 було укладено договір поруки № SR-F00/025/2007 для забезпечення виконання позичальником боргових зобовязань за кредитним договором.

У звязку з невиконанням боржником зобовязань за кредитним договором утворилась заборгованість за кредитом в сумі 108 649,26 доларів США та заборгованість за процентами в сумі 46 861,33 доларів США, а всього 155 510,59 доларів США.

Враховуючи наведене, позивач просив стягнути в солідарному порядку вказану суму боргу.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 липня 2015 року позов задоволено та стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в сумі 155 510,59 доларів США, що еквівалентно 3 269 998,15 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 оскаржили його в апеляційному порядку.

Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 10 листопада 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «ОТП Банк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за відсотками за кредитним договором за період з 10 червня 2012 року до 09 червня 2015 року у розмірі 46 861,33 доларів США, що еквівалентно 1 066 324,88 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 червня 2016 року рішення Апеляційного суду Черкаської області від 10 листопада 2015 року в частині позовних вимог ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано, а справу у цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8, посилаючись на неповне зясування судом першої інстанції обставин справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині стягнення з нього заборгованості за кредитним договором та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, з урахуванням ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 червня 2016 року, якою рішення Апеляційного суду Черкаської області від 10 листопада 2015 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог, заявлених до ОСОБА_9, як до поручителя, оскільки позивачем порушено встановлений шестимісячний строк предявлення вимоги до поручителя залишено без змін, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_8 підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення не відповідає.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Задовольняючи позовні вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача ОСОБА_8, суд першої інстанції, з чим погоджується колегія суддів, виходив з того, що 21 лютого 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_8 було укладено кредитний договір № CNL-F00/025/2007, згідно умов якого та на підставі кредитної заявки банк надав останньому кредит в розмірі 133040,00 дол. США із встановленням плаваючої процентної ставки у розмірі 5,49 % річних та FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені у банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору), відповідно до п. 3 частини № 1 кредитного договору, з остаточною датою повернення кредиту 21 лютого 2017 року.

Відповідач, в свою чергу, відповідно до п.1.1 ст. 1. частини №2 кредитного договору зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути позивачу суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов'язання, як вони визначили у кредитному договорі.

Відповідно до п.1.5.1. ст.1.5. частини №2 кредитного договору повернення відповідної частини Кредиту та сплата процентів здійснюється Позичальником щомісяця у Розмірі ОСОБА_10 та не пізніше ОСОБА_10. Розмір та дата платежу визначені у п. 2 частині 1 кредитного договору.

Однак, відповідачем ОСОБА_8 не здійснюються в строк погашення відповідних сум кредиту, не сплачені відсотки, інші обов'язкові платежі за кредитним договором.

У п.1.9.2 кредитного договору від 21.02.2007 року зазначено, що в будь-який час після пред'явлення банком вимоги і до її фактичного виконанння позичальником, банк має право відкликати свою вимогу. В разі такого відкликання банком вимоги, боргові зобов'язання підлягають виконанню позичальником в розмірі, порядку та строки, що визначені цим договором.

Відпвідно до п.3.7.2 додаткового договору № 2 від 21.07.2009 року банк здійснює відзив досудової та інших вимог, щодо повного дострокового погашення боргових зобов'язань без направлення на адресу позивачальника письмового повідомлення щодо відзиву вимоги.

У відповідності до п. 2.1.4.1 Додаткового договору №2 від 21.07.2009 року до Кредитного договору № CNL-F00/025/2007, банк може вимагати дострокового виконання Боргових зобов'язань в цілому або у визначеній Банком частині у випадку невиконання Позичальником та/або Третіми особами своїх зобов'язань та/чи інших умов Кредитного договору. Документів забезпечення та/чи будь-яких інших умов правочинів, як таких, що існують на момент укладання цього Додаткового договору, так і таких, що можуть бути укладені між Банком та Позичальником чи між Банком та Третіми особами в майбутньому, При цьому, зобов'язання Позичальника щодо повного виконання Боргових зобов'язань настає з дати відправлення Банком на адресу Позичальника, що зазначена в цьому Додатковому договорі відповідної Вимоги та повинно бути проведено Позичальником протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання Позичальником відповідної вимоги.

Позивач направив другому відповідачу ОСОБА_9 вимогу за вих. №F00-04-04/255 від 27.01.2010 року (отримана ОСОБА_9 29.01.2010 р.) про дострокове повне погашення заборгованості першого відповідача ОСОБА_8 за кредитним договором протягом 30 календарних днів з дати отримання цієї вимоги.

03.12.2012 року банком на адресу відповідачки ОСОБА_9 був направлений відзив досудової вимоги від 27.01.2010 року про погашення заборгованості за кредитним договором.

Також відповідачам ОСОБА_8 та ОСОБА_9І були направлені вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором CNL-F00/025/2007, вих. № 12-4-10/7489 від 20.06.2014 року.

Ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до п. 2 ст. 1050 ЦК Україги, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Осткільки, станом на 10.06.2015 року заборгованість відповідача ОСОБА_8 за кредитним договором становила загальну суму 155 510,59 доларів США, що еквівалентно курсу НБУ станом на 10.06.2015 року (1 дол. США = 2102,74 грн.) 3 269 998 грн. 15 коп., суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, з яким погоджується і колегія суддів, про стягнення зазначеної заборгованості.

При цьому колегія суддів виходить також з того, що 21 лютого 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_8 було укладено додатковий договір № 1 до вказаного кредитного договору, згідно якого сторони домовилися внести зміни та доповнення до кредитного договору, доповнили кредитний договір графіком платежів, визначили порядок нарахування процентів, порядок повернення відповідної частини кредиту та сплати процентів, порядок дострокового виконання боргових зобовязань.

21 липня 2009 року між даними сторонами укладено додатковий договір № 2 до кредитного договору № CNL-F00/025/2007 від 21 лютого 2007 року, яким визначили розмір процентів, доповнили кредитний договір графіком платежів, порядок нарахування процентів, порядок повернення відповідної частини кредиту та сплати процентів та порядок дострокового виконання боргових зобовязань.

Пунктом 1.9 (п.п. 1.9.1, 1.9.2) кредитного договору передбачено дострокове виконання боргових зобовязань за ініціативою банку та розірвання цього договору та зазначено, що незважаючи на інші положення цього договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником або поручителем, майновим поручителем своїх боргових чи інших зобовязань за цим договором чи іншими укладеними з банком договорами та умовами документів забезпечення. При цьому зобовязання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобовязань в цілому настає з дати відправлення банком на адресу позичальника відповідної вимоги та повинно бути проведено боржником протягом 30 календарних днів з дати одержання відповідної вимоги. Вимога вважається надісланою в день її направлення на адресу позичальника, що зазначено в договорі, за допомогою поштового звязку.

Право банку про дострокове виконання зобовязання закріплено також і у п.п.2.1.4.1 п.2.1.4 додаткового договору № 2 від 21 липня 2009 року до кредитного договору.

Відповідно до вимог п. п. 2.1.4.1. п. 2.4.1. додаткового договору № 2 від 21 липня 2009 року до кредитного договору № CNL- F00/025/2007 від 21 лютого 2007 року банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у визначені банком частині у випадку невиконання позичальником та/або третіми особами своїх боргових зобовязань та/чи інших умов кредитного договору. При цьому, зобовязання позичальника щодо повного дострокового виконання боргових зобовязань настає з дати відправлення банком на адресу позичальника відповідної вимоги.

Разом з тим, сторонами при укладенні додаткового договору №2 від 21 липня 2009 року до кредитного договору № CNL- F00/025/2007 від 21 лютого 2007 року (а.с.22-23), в п.п. 3.7.2 п. 3.7 визначено, що банк здійснює відзив досудової та інших вимог, щодо повного дострокового погашення боргових зобов'язань без направлення на адресу позичальника та/чи поручителя/ів, а також майнового поручителя/ів письмового повідомлення щодо відзиву вимоги.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що сторонами при укладенні додаткового договору №2 від 21 липня 2009 року визначені умови, за яких банк має право здійснювати відзив досудової вимоги, щодо повного дострокового погашення боргових зобов'язань без направлення на адресу позичальника письмового повідомлення щодо відзиву вимоги.

Встановлено, що 21 січня 2010 року, позивач направив на адресу відповідачів ОСОБА_9 (а.с. 53) та ОСОБА_8 (а.с.57) досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором в повному обсязі, а саме: поставив вимогу перед відповідачем ОСОБА_8 протягом 30 календарних днів з дати отримання цієї вимоги сплатити на відповідний рахунок суму кредиту в розмірі 108649,26 дол. США; суму відсотків за користування кредитом в розмірі 2623,08 дол. США; суму пені за порушення строків повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 6245,10 дол. США; суму штрафів у розмірі 75 грн.

Встановлено, що 03.12.2012 року банком на адресу відповідачки ОСОБА_9 був направлений відзив досудової вимоги від 27.01.2010 року про погашення заборгованості за кредитним договором, копія якого мається в матеріалах справи.(а.с.69).

Також, 03.12.2012 року банком на адресу відповідача ОСОБА_8 був направлений відзив досудової вимоги від 27.01.2010 року про погашення заборгованості за кредитним договором, копія якого мається в матеріалах справи.(а.с.143).

Аналіз та оцінка відзивів, копій протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 21 вересня 2015 року (а.с. 124, 127), опису речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді від 21 вересня 2015 року (а.с. 125, 126), дають підстави колегії суддів прийти до висновку про наявність відзиву досудової вимоги від 27.01.2010 року про погашення заборгованості за кредитним договором відносно ОСОБА_8Б, що узгоджується з правом банку, у відповідності до п.п. 3.7.2 п. 3.7 додаткового договору №2 від 21 липня 2009 року до кредитного договору № CNL- F00/025/2007 від 21 лютого 2007 року, здійснювати відзив досудової вимоги, щодо повного дострокового погашення боргових зобов'язань без направлення на адресу позичальника письмового повідомлення щодо відзиву вимоги.

Встановлено, що відповідачу ОСОБА_8 (а.с.7-8) була направлена вимога про погашення заборгованості за кредитним договором CNL-F00/025/2007, вих. № 12-4-10/7489 від 20.06.2014 року.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не пропущено строк позовної давності при предявленні вимог до відповідача ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки позов було предявлено 22.01.2015 року, тобто в межах трирічного строку, передбаченого ст.ст.257,261 ЦК України та відхиляє твердження апелянта про вирахування початку строку позовної давності з 27.02.2010 року, в межах якого позивач міг би звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права, який сплив 27.02.2013 року, як помилкове.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилами ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За правилами ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Позивач (кредитор) свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу ОСОБА_8 (позичальнику) в тимчасове користування на умовах строковості, зворотності, цільового використання, платності та забезпеченості кошти в сумі 133 040 доларів США, однак ОСОБА_8 свої зобовязання за кредитним договором не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 10.06.2015 року складає 155 510,59 доларів США, у тому числі: заборгованість за кредитом в сумі 108 649,26 доларів США та заборгованість за процентами в сумі 46 861,33 доларів США.

На підставі викладеного, колегія суддів апеляційну скаргу ОСОБА_8 задовольняє частково. Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 липня 2015 року у даній справі змінює в частині позовних вимог до ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягує з ОСОБА_8 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № СNL-F00/025/2007 від 21.02.2007 року у розмірі 155 510, 59 доларів США, що еквівалентно курсу НБУ станом на 10.06.2015 року (1 дол. США =2102,74 грн.) 3 269 998 грн. 15 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 108 649, 26 дол. США, що еквівалентно 2 284 611 грн. 40 коп.; заборгованості за по сплаті процентів в сумі 46 861,33 дол. США, що еквівалентно 985 386 грн. 65 коп.

У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України необхідно стягнути з ОСОБА_8 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» судові витрати в розмірі 3654 грн., що складаються з оплати судового збору за подання позову до суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 липня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_8, ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за кредитним договором змінити в частині позовних вимог до ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_8 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, паспорт: серія НЕ 369490 виданий Придніпровським РВ УМВС України в Черкаській області, 11.08.2004 року, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса: 18000, м. Черкаси, вул. пр. Чалого, б. 34/1) на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» (код СДРПОУ 21685166, рахунок № 0009 в АТ «ОТП Банк», МФО 300528) заборгованість за кредитним договором № СNL-F00/025/2007 від 21.02.2007 року у розмірі 155 510, 59 доларів США, що еквівалентно курсу НБУ станом на 10.06.2015 року (1 дол. США = 21,0274 грн.) 3 269 998 грн. 15 коп. (три мільйони двісті шістьдесят девять тисяч девятсот девяносто вісім гривень 15 коп).

Стягнути з ОСОБА_8 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» судові витрати в розмірі 3654 грн.

Рішення набирає чинності з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :