Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Коротенко Є.В.
Справа № 408/1947/15-ц
Провадження № 22ц/782/716/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2016 року

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого судді Коротенка Є.В.,

суддів: Луганської В.М., Оробцової Р.І.,

за участю секретаря Козубської А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства страхова компанія «ВУСО» на рішення Біловодського районного суду Луганської області від 16 вересня 2015 року у цивільній справі за позовом приватного акціонерного товариства страхова компанія «ВУСО» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2015 року ПрАТ СК «ВУСО» звернулося до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача в порядку регресу витрати у сумі 6105 грн. 91 коп., які були сплачені у вигляді страхового відшкодування.

Рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 16.09.2015 року у задоволенні позовних вимог ПрАТ СК «ВУСО» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди було відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ПрАТ СК «ВУСО» звернулось до суду з апеляційною скаргою на нього, вважає рішення незаконним, необґрунтованим, ухваленим із порушенням норм матеріального та процесуального права, просило зазначене рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ПрАТ СК «ВУСО» у повному обсязі.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає апеляційну скаргу ПрАТ СК «ВУСО» такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При апеляційному розгляді вказаної цивільної справи колегія суддів приймає до уваги положення ч.1 ст.303 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якого під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст.212, 213 ЦПК України були повно і всебічно дослідженні обставини справи та дана належна оцінка доказам, на які сторони посилалися в суді першої інстанції. Суд правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, у відповідності до поліса № АВ/1496148 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 08 травня 2012 року ОСОБА_2 забезпечив належний йому транспортний засіб «Daewoo Nexia», 2011 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.6, 10).

16 лютого 2013 року на вул. Леніна в смт.Біловодськ Луганської області сталася дорожньотранспортна пригода за участю автомобіля «Daewoo Nexia», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під управлінням водія ОСОБА_2 та автомобіля «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під управлінням водія ОСОБА_3 (А.С.7).

При цьому транспортному засобу ОСОБА_3 були спричинені механічні ушкодження (а.с.11-17).

Вина відповідача у скоєнні зазначеного ДТП встановлена постановою Біловодського районного суду Луганської області від 26 березня 2013 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст..124 КУпАП (а.с.9).

29 травня 2013 року ПрАТ СК «ВУСО» в якості страхового відшкодування згідно страхового поліса № АВ/1496148 від 08 травня 2012 року було сплачено ОСОБА_3 6105 грн. 91 коп. (а.с.18).

Відповідно до п.п.33.1.4. п.33.1 ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон), у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Згідно із п.п.38.1.1. п. 38.1. статті 38 вказаного Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

У відповідності до ч.1 ст.1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Із матеріалів справи вбачається, що з 16 по 20 лютого 2013 року відповідач перебував на лікуванні в КП «Біловодський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» з діагнозом: гіпертонічна хвороба 2 ст., криз 16.02.2013 року, гіпертонічна енцефалопатія 1 ст., астено-невротичний синдром, що підтверджується відповідною довідкою медичного закладу (а.с.41).

При цьому з письмовим повідомленням встановленого зразкапро дорожньо-транспортну пригоду ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ СК «ВУСО» 28 лютого 2013 року, що чітко зафіксовано у штрих-коді документу при оформленні та прийнятті такої заяви страховою компанією (а.с.19-20), а з усним повідомленнямпро ДТП відповідач звернувся до позивача безпосередньо у день скоєння такої пригоди - 16.02.2013 року, що закріплено у пункті 5 вказаного письмового повідомлення.

При таких обставинах, на думку колегії суддів Апеляційного суду Луганської області, суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що ОСОБА_2 дійсно з поважних причин не мав змоги виконати обов'язок, закріплений у п.п.33.1.4. п.33.1 ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», - невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка. При цьому наявність таких поважних причин позивач належним чином підтвердив документально.

При цьому посилання апелянта на те, що ОСОБА_2 взагалі не повідомив страховика про дорожньо-транспортну пригоду, не відповідає дійсності та спростовується зазначеними вище матеріалами справи.

При цьому колегія суддів також приймає до уваги, що потерпіла у ДТП ОСОБА_3 звернулась до ПрАТ СК «ВУСО» з письмовим повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду 27.02.2013 року (а.с.8), що дозволяло страховику своєчасно розслідувати причини та обставини страхового випадку.

Також колегія суддів зауважує, що п.п.33.1.4. п.33.1 ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є імперативною нормою, що є обовязковою для субєктів права, містить певні приписи, відступи від яких є неприпустимими. При цьому зазначена норма зобовязує водіїв транспортних засобів, причетних до ДТП, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. Також вказана норма права чітко встановлює, що, якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Крім того, зазначена норма права не містить жодних імперативних вказівок на обовязкове письмове звернення водіїв транспортних засобів, причетних до ДТП, до страховика після пропуску ними зафіксованого п.п.33.1.4. п.33.1 ст.33 Закону строку та наявності поважних причин такого пропуску (із зазначенням негайності або конкретних строків звернення у разі пропуску первинного строку).

При таких обставинах колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду про те, що відсутні жодні підстави для обґрунтованих регресних вимог страховика після виплати страхового відшкодування до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, будь-яких належних доказів на підтвердження своїх доводів апелянт суду не надав, тому судом першої інстанції постановлене правильне по суті і справедливе рішення.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст.ст.304, п.1 ст.307, 308, 314-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства страхова компанія «ВУСО» відхилити.

Рішення Біловодського районного суду Луганської області від 16 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, однак її може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції: Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: