АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2421/16 Головуючий 1 інст. - Шмадченко С.І.
Справа № 640/4065/15-ц Доповідач - Пономаренко Ю.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді : Пономаренко Ю.А.,

суддів колегії : Шевченко Н.Ф.,

Гальяновій І.Г.

за участю секретаря: Каплоух Н.Б.,

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 30 квітня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором у розмірі 13411,97 коп.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалося на те, що 05.11.2005 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі.

Проте відповідач належним чином не виконував зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 08.01.2015 року у сумі 38787,41 грн., що складається із заборгованості за кредитом у сумі 4592,18 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 34195,23 грн., а також штрафів відповідно до умов кредитного договору у розмірі 500 грн - штраф (фіксована частина), та у сумі 614,86 грн. - штраф (процентна складова). Сума, у розмірі 26490,30 грн., булла вже стягнута рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.11.2011 р. Також позивач просив стягнути з відповідача судові витрати.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 30 квітня 2015 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Не погодившись з вказаним заочним рішенням суду 1 інстанції ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення є незаконним, необґрунтованим та постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати заочне рішення суду та постановити нове, яким у повному обсязі задовольнити їх позовні вимоги.

ОСОБА_3 рішення суду не оскаржено.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, відповідно до ст.303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до п.4 ч.1, ч.2 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального права, коли не застосований закон, який підлягав застосуванню.

У відповідності до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

Суд першої інстанції, розглядаючи справу та відмовляючи у задоволенні позовних вимог виходив з того, що позивач пропустив трирічний строк звернення з позовом до суду.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду 1 інстанції та вважає його помилковим, виходячи з наступного.

Матеріали справи містять дані про те, що 05.11.2005 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» з ОСОБА_3 було укладно кредитний договір б/н на суму 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Прийняті на себе зобов'язання по вказаному кредитному договору б/н від 05.11.2005 року ПАТ КБ "ПриватБанк" виконав своєчасно і повністю, надававши кредиті ресурси в повному обсязі. У свою чергу, взяті на себе зобов'язання ОСОБА_3 належним чином не виконував.

У зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань за кредитним договором станом на 08.01.2015 року утворилась заборгованість у сумі 38787,41 грн., та складається з наступного: 4592,18 грн. - заборгованість за кредитом, 34195,23 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи - 500 грн. - штраф (фіксована частина), 614,86 грн. штраф (процентна складова).

Заочним рішенням Дзержинського районного суду від 29.11.2011 р. було стягнуто з відповідача ОСОБА_3 на користь ПАТ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором б/н від 05.11.2005 року у сумі 26290,30 грн.

Відповідно до ст.ст.526, 527, 530, 611 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно і до умов договору, а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» визначено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

У постанові № 6-1206цс15 від 23 вересня 2015 року Верховний суд України зазначив, що виходячи із системного аналізу ст.ст. 525,526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, тому колегія суддів дійшла висновку, що оскільки ОСОБА_3 до теперішнього часу умови договору не виконані, рішення Дзержинського районного суду від 29.11.2011 року не виконане, колегія суддів вважає за необхідне стягнути на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості, з урахуванням суми, стягнутої рішенням Дзержинського районного суду від 29.11.2011 року у розмірі 13411,97грн., яка складається з заборгованості за кредитом 12297,11 грн., штрафу (фіксована частина) 500 грн., штрафу (процентна складова) 614,86 грн., враховуючи межі позовних вимог.

Положення законодавства про позовну давність визначені главою 19 ЦК України.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки (ст.257 ЦК України).

За правилами ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або особу, яка його порушила. Наслідки спливу позовної давності визначені ст.257 ЦК України.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч.3 ст.267 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи її розглянуто у заочному порядку. Відповідач ОСОБА_3 до суду не з'являвся, заперечень на позов не надавав і відповідно заяви про застосування позовної давності до суду взагалі не подавав. Таким чином, у суду 1 інстанції були відсутні підстави вирішувати питання щодо спливу строку позовної давності та про його застосування.

При таких обставинах у суду першої інстанції не було підстав для відмови у позові з цих підстав.

У відповідності до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду першої інстанції позивачем сплачено судовий збір 243,60 грн.

Оскільки при подачі апеляційної скарги позивачем сплачено судовий збір 267,96 грн., відповідно на користь позивача з відповідача необхідно стягнути 511,56 грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд 1 інстанції ухвалив рішення, що не відповідає обставинам справи, у зв'язку з чим судова колегія вбачає правові підстави для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду і постановлення нового рішення про задоволення позовних вимог, відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України судова колегія ,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 30 квітня 2015 року скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 05.11.2005 року заборгованість за кредитом 12297,11 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 614,86 грн., а всього - 13411,97грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в сумі 511,56 грн.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - Ю.А. Пономаренко

Судді - І.Г. Гальянова

Н.Ф. Шевченко