Провадження № 22-ц/779/2499/2016
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Девляшевського В.А.,

суддів: Васильковського В.М., Малєєва А.Ю.,

секретаря: Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за скаргою представника ОСОБА_2, заінтересовані особи головний державний виконавець Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_3 та ОСОБА_4, на постанову про закінчення виконавчого провадження щодо виконання виконавчого листа, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 23 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 23 листопада 2016 року в задоволенні скарги представника ОСОБА_2, заінтересовані особи головний державний виконавець Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_3 та ОСОБА_4, на постанову про закінчення виконавчого провадження щодо виконання виконавчого листа відмовлено.

Не погоджуючись із даною ухвалою суду, представник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій вказує, що судом першої інстанції не враховано того, що закриваючи виконавче провадження та передаючи виконавчий лист на виконання іншому органу ДВС у Рівненський МВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області, державний виконавець не дотримався приписів ч.ч. 4 та 5 ст. 20 ЗУ «Про виконавче провадження». Зокрема, зазначає представник скаржника, державний виконавець не звернувся до відповідного відділу ДВС для проведення перевірки інформації про останнє місце роботи боржника ОСОБА_4, отриманої із ПФУ. При цьому, зазначає представник ОСОБА_2, державний виконавець також не скористався правом на отримання документального підтвердження щодо встановлення місця роботи боржника на території, на яку не поширюється його компетенція. Крім того, апелянт звертає увагу й на те, що судом першої інстанції не враховано пояснення представника боржника в судовому засіданні про те, що він ОСОБА_4 в м. Рівному у ТОВ «ВПК-України» не працює, оскільки 01.07.2016 року звільнився, що підтверджується копією його трудової книжки. Також апелянт не погоджується із висновком суду про те, що боржник добровільно сплачує аліменти, оскільки, на думку представника ОСОБА_2, відкриття в банку рахунку, до якого доступ має лише боржник, не може свідчити про добровільну сплату аліментів. Посилаючись на незаконність ухвали суду, представник ОСОБА_2 просить її скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення скарги в повному обсязі.

В засідання апеляційного суду скаржник, субєкт оскарження та заінтересована особа не зявились з невідомих причин, хоча судові повідомлення їм були вручені у встановленому законом порядку завчасно. Представник ОСОБА_2 надіслав заяву про відкладення розгляду справи, мотивуючи зайнятістю в інших справах. Однак, колегія суддів вважає, що таке клопотання, приймаючи до уваги встановлений ч.1 ст.303-1 ЦПК України скорочений строк розгляду апеляційної скарги на ухвалу та завчасну обізнаність всіх учасників справи про визначення дати і часу судового засідання, не підлягає до задоволення. Отже, є правові підстави для розгляду справи у відсутності її учасників.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи і заперечення апелянта, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_2 на постанову державного виконавця, суд першої інстанції вважав, що оскільки державним виконавцем було отримано відомості про те, що боржник має постійне місце роботи у м. Рівне (відповідь ПФУ від 19.09.2016 року а.с.18), то ним правильно закінчено виконавче провадження, так як виконання судового рішення про стягнення аліментів повинно відбуватись у названому місті. Однак, погодитись з таким висновком, на думку колегії суддів, не можна, оскільки його зроблено передчасно, без належної перевірки названої обставини.

В матеріалах справи міститься надана в судовому засіданні 17.11.2016 року представником скаржника ксерокопія трудової книжки ОСОБА_4 (а.с.49-51). Суд першої інстанції в порушення вимог норм процесуального законодавства у встановленому законом порядку не перевірив чи дійсно боржник на час предявлення виконавчого листа до виконання продовжував працювати у ТзОВ «ВПКУкраїна» в м. Рівне, і чи державний виконавець вжив заходів, необхідних для встановлення дійсного місця роботи ОСОБА_4 та інших важливих для виконання судового рішення обставин. Від цього залежить чи можна вважати обґрунтованою і правомірною постанову державного виконавця від 28 вересня 2016 року про закінчення виконавчого провадження.

Оскільки суд першої інстанції, не дослідивши повно і всебічно істотні обставини, не перевіривши надані сторонами докази, допустив порушення визначеного законом порядку вирішення скарги, оскаржена ухвала, на думку колегії суддів, не може вважатись законною і обґрунтованою. Тому вона підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 307; 312; 313; 314; 319; 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 задовольнити частково. Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 23 листопада 2016 року в даній справі скасувати, а питання щодо правомірності дій державного виконавця Раковецького Максима Сергійовича при винесенні ним постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №52209182 щодо виконання виконавчого листа №344/7683/2016 від 01.09.2016 року передати на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: В.М. Васильковський

ОСОБА_5