справа № 208/3186/16-ц
№ провадження 2/208/1801/16
01 серпня 2016 р. м. Дніпродзержинськ
Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: Головуючого судді Похвалітої С.М., при секретарі Шешуревої Я.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам'янському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Центру надання адміністративних послуг «Міський центр муніципальних послуг» Дніпродзержинської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Центру надання адміністративних послуг «Міський центр муніципальних послуг» Дніпродзержинської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно.
У своєму позові позивач просить суд визнати право власності на гараж за адресою: АДРЕСА_1, площею 21,7 кв.м., копію рішення направити в Міський центр муніципальних послуг Дніпродзержинської міської ради.
В обґрунтуванні позову позивач зазначив, що Дніпродзержинським горкомунхозом 29.07.1968 року йому був виданий дозвіл на будівництво гаража по вулиці Димитрова. Під будівництвом цих гаражів було виділено землю. Його гараж, який знаходиться по АДРЕСА_1, був побудований в 1969 році. Всі будівельні конструкції гаражу по АДРЕСА_1 перебувають у задовільному стані і відповідають категорії К-11. Він одержав акт про право власності на земельну ділянку. Створені з боку компетентних органів перешкоди у реєстрації права власності на побудований ним гараж привели його, як володаря гаража, до використання єдиного способу встановлення права власності - визнання такого права у судовому порядку.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги просив суд визнати право власності на гараж за адресою: АДРЕСА_1, площею 21,7 кв.м., копію рішення направити в Міський центр муніципальних послуг Дніпродзержинської міської ради. Посилався на обставини викладені в позові.
Представник відповідача Центру надання адміністративних послуг «Міський центр муніципальних послуг» Дніпродзержинської міської ради у судове засідання не з'явився.
Вислухавши позивача, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що Дніпродзержинським горкомунхозом 29.07.1968 року позивачу був виданий дозвіл на будівництво гаража по вулиці Димитрова та під будівництвом цих гаражів було виділено земельну ділянку, що вбачається наданих суду документів.
Розпорядженням міського голови від 09 лютого 1998 року № 98-р «Про делегування питання присвоєння адрес» надано адресу гаражу: АДРЕСА_1.
Відповідно до технічного висновку по результатам обстеження будівельних конструкцій гаражу, всі будівельні конструкції гаражу по АДРЕСА_1 перебувають у задовільному стані і відповідають категорії К-11.
Згідно до вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Згідно до ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.
Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач звертався до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, але 03 березня 2015 року прийнято рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав на їх обтяжень, згідно якого зупинений розгляд заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, у зв'язку з тим, що не подані усі необхідні документи та у разі подання необхідних документів розгляд заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень буде відновлений.
Таким чином, позивач має право усунути недоліки, надавши документ на підставі якого передано у власність земельну ділянку, та розгляд питання про державну реєстрацію його майна буде відновлений.
Окрім цього, у своєму позові позивач посилається на вимоги ст.376 ЦК України, згідно якої житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Але, як вбачається зі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04.08.2015 року, позивач ОСОБА_1 набув право власності на земельну ділянку, яка розташована по АДРЕСА_1, а також відповідно до технічного висновку за результатами обстеження будівельних конструкцій гаражу, всі конструкції гаражу знаходяться в задовільному стані та відповідають категорії К-ІІ.
Так, враховуючи, що земельна ділянка, на якій збудований гараж, була відведена для будівництва гаражу та є власністю позивача, будь які порушення будівельних норм та правил будівництва гаражу відсутні, а тому гараж за адресою: АДРЕСА_1, площею 21,7 кв.м. не є самочинним будівництвом.
Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Так, а ні в позовній заяві, а ні в судовому засіданні позивач не вказав, яким саме чином відповідач порушив, не визнає або оспорює права, свободи чи інтереси позивача.
Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Таким чином, позивач не надав суду доказів того, що відповідач Центр надання адміністративних послуг «Міський центр муніципальних послуг» Дніпродзержинської міської ради перешкоджає йому в реалізації ним своїх прав.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 16, 328, 331, 376 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 60, 209, 213, 214-215, 224, 233 ЦПК України, суд, -
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Центру надання адміністративних послуг «Міський центр муніципальних послуг» Дніпродзержинської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно, відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний термін апеляційної скарги з дня його проголошення.

Суддя Похваліта С. М.