АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/5380/16 Головуючий 1-ї інст Божко В.В.
Справа № 2/2018/916/2012/02 Доповідач Зазулинська Т.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про повернення апеляційної скарги

28 липня 2016 року місто Харків

Суддя судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області Зазулинська Т.П., перевіривши у порядку ст.292 ЦПК України цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства " Перший Український міжнародний банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення (заочне) Київського районного суду міста Харкова від 16 серпня 2012 року, -

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Київського районного суду міста Харкова області від 16 серпня 2012 року позов ПАТ "ПУМБ" задоволено. Стягнуто на його користь з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 5693356 від 13.09.2007 року в загальному розмірі 402 319,96 дол.США та 182 246,42 грн., а також 3219,00 грн. судового збору.

07 липня 2016 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на вказане рішення суду першої інстанції , яка містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, скасувати рішення Київського районного суду міста Харкова від 16.08.2012року і відмовити у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства " Перший Український міжнародний банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

При цьому посилається на те, що 13.09.2007 року між ним та ЗАТ "ПУМБ" був укладений договір поруки, за яким він поручився за виконання ОСОБА_1 зобов"язань за кредитним договором № 5693356 від 13.09.2007 року і оскаржуваним рішенням встановлено , що у 2012 році ПАТ "ПУМБ" звернувся з позовом до ОСОБА_1 як позичальника і до нього, ОСОБА_2, як поручителя, та просив стягнути з них у доларах США і заборгованість за відсотками за користування кредитом і пеню.

Вважає, що кредитний договір має бути визнано недійсним з підстав, передбачених ст.ст.229,230 ЦК України.

Також вказує, що про порушення своїх прав дізнався 06.07.2016 року від державних виконавців, які почали примусове виконання оскаржуваного рішення за місцем його та ОСОБА_1 спільного проживання.

Вказана апеляційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала, з наступних підстав.

Відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Апеляційне та касаційне оскарження судових рішень є формою перевірки законності та обґрунтованості рішень суду вищестоящим судом з метою скасування чи зміни неправильних судових рішень.

Згідно зі статтею 13 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не беруть участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права та обов'язки, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень у випадках та порядку, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено, ч. 1 ст. 292 ЦПК України, особи, які не брали участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції лише у разі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки.

Судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов'язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або містити судження про права та обов'язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Судове рішення слід вважати таким, що прийнято про права та обов'язки осіб, яких не було залучено до участі у справі, якщо в описовій чи мотивувальній частині рішення містяться висновки або судження суду про права та обов'язки цих осіб, або в резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов'язки останніх.

Будь-який інший правовий зв'язок між скаржником і сторонами спору не є підставою для висновку про вирішення судом питань про права та обов'язки цієї особи.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, ухвалою судді Київського районного суду міста Харкова від 22 грудня 2011 року було відкрито провадження за позовом ОСОБА_1 до ЗАТ «Перший Український міжнародний банк» про розірвання кредитного договору.

02.02.2012 року ПАТ «ПУМБ» звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 про залучення до участі у справі в якості третіх осіб ОСОБА_2 і ОСОБА_4 і справу за позовом ОСОБА_1 про розірвання кредитного договору залишив без розгляду з підстав, передбачених п.3 ст.207 ЦПК України, про що 16.08.2012 року постановлені відповідні ухвали (а.с. 84-87).

Вказані ухвали ОСОБА_1 та її представник не оскаржували, з заявою про перегляд заочного рішення від 16.08.2012 року не звертались.

У вересні 2014 року ОСОБА_1 зверталась до суду зі скаргою на постанову та дії державного виконавця, у задоволенні якої було відмовлено ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 24.10.2014 року . Крім того, ОСОБА_1 подавала апеляційну скаргу на ухвалу цього суду від 03.04.2014 року про видачу діблікату виконавчого листа та поновлення строку пред"явлення його до виконання, яка ухвалою апеляцйного суду від 24.12.2014 року була задоволена частково: скасовано ухвалу в частині задоволення заяви про видачу виконавчого листа і відмовлено у задоволенні заяви в цій частині. В іншій частині ухвала залишена без змін.

Отже, у цій справі вимоги до ОСОБА_2 банком не заявлялись, договір поруки, на якій він посилається в скарзі, у справі відсутній і предметом судового розгляду не були правовідносини за таким договором. Не були предметом судового розгляду і вимоги про визнання кредитного договору недійсним.

Описова та мотивувальна частини заочного рішення від 16.08.2012 року не містять висновків або суджень суду про права та обов'язки ОСОБА_2, резолютивна частина цього рішення також не має будь яких висновків про його права та обов'язки.

За таких обставин, ОСОБА_2 не надано будь-яких об'єктивних доказів на підтвердження того, що заочним рішенням Київського районного суду міста Харкова від 16.08.2012 року вирішені питання про його права та обов»язки.

Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 24.10.2008 року "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК України права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов'язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, суддя - доповідач відповідно до цієї норми та частини третьої статті 297 ЦПК України постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги.

Наведені обставини свідчать про відсутність у ОСОБА_2 права на апеляційне оскарження заочного рішення Київського районного суду міста Харкова від 16.08.2012 року. Повноважень на оскарження цього рішення в інтересах ОСОБА_1 до скарги не додано.

За таких обставин подана ОСОБА_2 апеляційна скарга підлягає поверненню на підставі ст.292 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.292, ч.6 ст.297 ЦПК України суддя, -

у х в а л и л а :

Повернути ОСОБА_2 апеляційну скаргу на рішення (заочне) Київського районного суду міста Харкова від 16 серпня 2012 року.

Цивільну справу повернути до суду першої інстанції.

Ухвала може бути оскаржена протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя (підпис) Т.П.Зазулинська