справа № 165/2659/15-ц
провадження №2/165/54/16
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2016 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого Ференс-Піжук О.Р.,

при секретарі Харук Ю.І.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нововолинську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя-

встановив:

06 листопада 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 11 листопада 1995 року з відповідачем ОСОБА_4 перебувала в шлюбі. Сімейне життя з відповідачем не склалось і рішенням Нововолинського міського суду від 09 листопада 2012 року шлюб між ними розірвано. В шлюбі з відповідачем народилося трьоє дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. За час подружнього життя вони постійно проживали то з батьками, то з бабусею відповідача, а тому коштів на придбання речей домашнього вжитку не витрачали, рідні забезпечували їх усім необхідним. Лише в грудні 2009 року, ними у шлюбі придбано легковий автомобіль марки «Citroen Jumpy», 2000 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2 На неодноразові звернення позивача продати транспортний засіб та розділити кошти між собою, ОСОБА_4 не реагував, а нещодавно їй стало відомо, що спірний автомобіль відповідач без її згоди, відчужив ще в 2013 році. Зазначає, що на її утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей, двоє з яких інваліди з дитинства.Відповідач на їх утримання сплачує аліменти в розмірі всього 969,50 грн. на місяць. Оскільки спірне майно було придбано під час шлюбу, тому просить постановити рішення про поділ спільного майна подружжя - автомобіля марки «Citroen Jumpy»,, 2000 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2 і стягнення з останнього на її користь 68305,50 грошової компенсації за 1/2 частку вищевказаного автомобіля, а також судові витрати у справі.

У судове засідання ОСОБА_3 не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві, просила його задоволити.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 позов не визнав, пояснив, що спірний автомобіль не належить до спільної сумісної власності подружжя, оскільки був придбаний за кошти від продажу будинку, що належав на праві власності його батькові ОСОБА_8 та двом братам останнього. На підтвердження своїх доводів, покликається на показання свідка ОСОБА_9 та ОСОБА_8

Свідок ОСОБА_8 суду показав, що він з братами, 14 травня 2009 року продав батьківську хату. Брати відмовилися від своїх часток в користь племінника і виручені від продажу кошти ним були передані синові ОСОБА_10 для придбання автомобіля Сітроен. Зазначив, що син перебував в шлюбі і придбав автомобіль для сімі. Наголосив, що будинок відчужили за ціною 50 тисяч гривень у травні місяці 2009 року. До придбання спірного автомобіля, його син мав два автомобілі Таврію та ВАЗ 2103, а продавши Сітроен, відповідач придбав ОСОБА_11. Показав, що покупець ОСОБА_9 за придбаний автомобіль розраховувався національною валютою гривнею. Жодних документів, які б підтверджували передачу грошей від ОСОБА_9 до відповідача, чи від ОСОБА_8 до ОСОБА_4, не було і немає .

Свідок ОСОБА_9 в суді показавЮ що що знає сім'ю ОСОБА_4. Дев'ять років тому придбав у батька відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_8 та у його двох братів жилий будинок. Вісім тисяч доларів передав відповідачу в себе вдома. Знав, що він за ці кошти придбає автомобіль. Договір купівлі-продажу нерухомого майна укладався у нотаріуса, зі сторони продавців були ОСОБА_8 та його два брати. Відповідач ОСОБА_4 не являвся стороною цього договору. Чи мав відповідач автомобіль до придбання спірного транспортного засобу, йому невідомо.

Свідок ОСОБА_12 в суді підтвердила факт придбання сторонами автомобіля Сітроен під час перебування в зареєстрованому шлюбі за спільні кошти подружжя. Зазначила, що позивачу від сторонніх осіб стало відомо про те, що відповідач відчужив спільне майно без відома ОСОБА_3

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, показання свідків: ОСОБА_12, ОСОБА_8, ОСОБА_9, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що сторони у період з 11 листопада 1995 року перебували у зареєтрованому шлюбі. Рішенням Нововолинського міського суду від 09 листопада 2012 року шлюб між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_4 було розірвано (а.с.10)

Відповідно до копії технічного паспорта, спірний автомобіль 11 грудня 2009 року зареєстрований на праві власності на відповідача ОСОБА_4, що свідчить про придбання транспортного засобу в період шлюбу з позивачем ОСОБА_3

В грудні 2013 року, тобто після розірвання шлюбу, відповідач, без відома та згоди позивача, відчужив спільне майно подружжя. Згідно довідки-рахунку № ВІА247916 від 11 грудня 2013 року, автомобіль Сітроен придбав гр.ОСОБА_13 (а.с.13-15)

Відповідно до ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Саме по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Проте розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється колишнім подружжям виключно за взаємною згодою, відповідно до положень ЦК України, оскільки в таких випадках презумпція згоди одного з подружжя на укладення другим договорів з розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя вже не діє. Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом спільної сумісної власності, передбачено ст.63. ст.65 СК України.

Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з пунктом 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу визнання його недійсним та поділ майна подружжя», у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя, і не в інтересах сімї, чи не на її потреби, або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Відповідно до ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

У п.23 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України роз'яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за звернення фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно копії договору купівлі-продажу від 14 травня 2009 року, житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 був придбаний покупцем ОСОБА_9 у продавців: ОСОБА_8, ОСОБА_14, ОСОБА_15 У цьому договорі сторони обумовили, що кошти в сумі 79676 грн. покупець сплатив продавцям до підписання цього договору (а.с.66).

З врахуванням викладеного та вимог ст.60 ЦПК України, суд дійшов висновку, що відповідачем не надано доказів на підтвердження тих обставин, що спірний автомобіль є особистою власністю ОСОБА_4 Наведені відповідачем доводи стосовно використання особистих коштів, виручених від продажу його батьком та братами батька спадкового майна, не можуть бути взяті до уваги судом. В силу ч.2 ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідачем не додано суду допустимих доказів передачі грошей з реалізації нерухомого майна покупцем ОСОБА_9 безпосередньо ОСОБА_4, а не продавцям, зокрема батькові відповідача ОСОБА_8 та його рідним братам. В суді відповідач зняв клопотання про допит в якості свідків братів його батька ОСОБА_4.І., ОСОБА_15 в зв'язку з відмовою останніх прибути на виклик суду. Покази свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, стосовно передачі коштів, суми та валюти, є суперечливими і не беруться судом до уваги, оскільки не є належними і допустимими доказами. Крім того, як встановлено судом, житловий будинок відчужений 14 травня 2009 року, а спірний автомобіль зареєстрований на праві власності за відповідачем ОСОБА_4 11 грудня 2009 року.

Таким чином, суд вважає, що спірний автомобіль є спільним майном подружжя і підлягає поділу між сторонами.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", а саме в п.22 роз'яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Згідно звіту про незалежну оцінку суб'єкта оціночної діяльності ПП "Брусилів-Сервіс", з яким погодився відповідач, ринкова вартість автомобіля «Citroen Jumpy», 2000 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 136611 грн. (а.с.16-26).

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку про підставність позовних вимог і стягує з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 68305,50 грн. компенсації ? частини вартості придбаного під час шлюбу автомобіля марки «Citroen Jumpy», 2000 року випуску, білого кольору, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, що є об'єктом спільної сумісної власності сторін і який відчужений відповідачем без відома співвласника ОСОБА_3 і не в інтересах сімї чи на її потреби.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 1283,05 грн. судових витрат, а саме 683,05 грн. судового збору та 600 грн. вартості звіту про незалежну оцінку транспортного засобу, що підтверджені документально (а.с.1,27).

Керуючись ст. ст. 60, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 60, 61, 69, 70 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 368, 372 ЦК України,-

вирішив:

Позов задовольнити.

Поділити спільне майно подружжя, стягнувши з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 68305 (шістдесят вісім тисяч триста п'ять) грн. 50 коп. компенсації 1/2 частини вартості придбаного під час шлюбу автомобіля марки «Citroen Jumpy», 2000 року випуску, білого кольору, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 683 (шістсот вісімдесят три) грн. 05 коп. сплаченого судового збору, 600 (шістсот) грн. вартості звіту про незалежну оцінку транспортного засобу, всього 1283 (одну тисячу двісті вісімдесят три) грн. 05 коп.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Волинської області через Нововолинський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя О.Р. Ференс-Піжук