н/п 2/490/2381/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2016 року м.Миколаїв Центральний районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді - Мамаєвої О.В., при секретарі - Баришніковій І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва позовну заяву ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ :

03 червня 2016 року позивач звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом до Миколаївської міської ради про визнання права власності на 3/8 частини житлового будинку АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що його батькам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності подружжя належала 1/2 частина житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача, після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді 1/4 частини вказаного будинку, після смерті останньої позивач та його батько оформили право на спадщину та стали власниками вказаного будинку, частка позивача складала 1/8, частка його батька 3/8 (1/4+1/8=3/8). ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивача, з метою оформити право права на спадщину позивач звернувся до державного нотаріуса із відповідною заявою, проте державним нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки в різних документах написання прізвища батька позивач різниться: "ОСОБА_2", "ОСОБА_2", в зв'язку з чим неможливо встановити факт родинних відносин. Рішенням суду було встановлено факт родинних відносин між заявником та його батьком, та встановлено факт належності ОСОБА_2 свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок. Однак, нотаріус відмовила в оформленні спадкових прав позивача.

Таким чином, позивач просив суд визнати за ним право власності на спадкове майно, яке складається в цілому з 3/8 частини житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1. У судове засідання сторони не з'явились, про день слухання справи повідомлялись належним чином.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Від представника відповідача надійшла заява, про розгляд справи у його відсутність, просив суд ішення прийняти на підставі наявних у матеріалах доказів та у відповідності до вимог діючого законодавства.

Суд, оглянувши письмові докази по справі, спадкову справу № 3/95 ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, цивільну справу № 490/10075/15-ц, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 /а.с.6/.

05 січня 1995 року заявник ОСОБА_1 звернувся із заявою до Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області про прийняття спадщини після смерті його батька /а.с.8/.

Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою Миколаївської області заведено спадкову справу № 3/95 після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с.35-45/.

Позивач, маючи намір оформити спадкові права після смерті свого батька звернувся до Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке складається з 3/8 часток житлового будинку АДРЕСА_1.

30 березня 2016 року державним нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, було роз'яснено заявнику, що неможливо встановити факт родини відносин останнього із спадкодавцем, оскільки в свідоцтві про смерть спадкодавець зазначений як «ОСОБА_2», а в свідоцтві про народження заявника батько записаний як «ОСОБА_2», крім того, заявник надав дублікат правовстановлюючого документу на спадкове майно, а не оригінал /а.с.18/.

Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 11.04.2016 року заяву ОСОБА_1 задоволено та встановлено факт родинних відносин, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3; та встановлено факт належності ОСОБА_2, свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 28.12.1981 року, виданого виконавчим комітетом Тернівської селищної ради народних депутатів на підставі рішення № 399 від 15.12.1981 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.12.1987 року, виданого Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою /а.с.19-20/. Відповідно до свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 28.12.1981 року, виданого виконавчим комітетом Тернівської селищної ради народних депутатів, вказано, що ? частина житлового будинку АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 /а.с.12/.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.12.1987 року, виданого Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою, спадкоємцем 1/2 частини спадкового майна, що складається із 1/4 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових споруд, у АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_3 є її чоловік ОСОБА_2 /а.с.13-14/. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив із наступного.

Згідно п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК 2003 року, правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР.

При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Виходячи з того, що спадщина після смерті ОСОБА_2 відкрилась ще до 01.01.2004 року, тобто до набрання чинності ЦК України від 16.01.2003 року, тому до згаданих цивільних правовідносин необхідно застосувати ЦК УРСР від 18.07.1963 року та інше чинне на той час законодавство.

Згідно зі ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

За приписами ст.529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

У відповідності до ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином, позивач є спадкоємцем першої черги за законом, та він своєчасно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Спадкове майно належало спадкодавцю на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 28.12.1981 року, виданого виконавчим комітетом Тернівської селищної ради народних депутатів, та свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.12.1987 року, виданого Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою.

На підставі вищевикладеного суд, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.3 ,4, 10, 11 ,60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, на підставі ст.ст.524, 529, 5748, 549 ЦК УРСР, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Миколаївсьоїа міської ради про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 3/8 частини житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів після проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В.Мамаєва