№639/2663/14
№2/639/748/15
1 серпня 2016 року Жовтневий районний суд м. Харкова
у складі: головуючого судді - Іванової І.В.,
за участю секретаря - Тущенко Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, ОСОБА_2 про виділ у натурі частки з майна , що знаходиться у спільній частковій власності та визначення порядку користування земельною ділянкою, суд
26.03.2014 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3, третя особа Харківська міська рада про виділ у натурі частки з майна , що знаходиться у спільній частковій власності та визначення порядку користування земельною ділянкою.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.09.2014 року за клопотанням представника позивача ОСОБА_1, ОСОБА_4 було замінено первісного відповідача ОСОБА_5 належним відповідачем ОСОБА_2.
30.09.2014 року ОСОБА_1 надав уточнення до позову , предявивши такий до ОСОБА_2 , третя особа Харківська міська рада.
03.07.2015 року ОСОБА_1 надав заяву про уточнення та доповнення позовних вимог .
06.04.2015 року ОСОБА_1 надав уточнення до позову , предявивши таких до Харківської міської ради, третя особа ОСОБА_2 .
Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 6.07.2016 року до участі у справі у якості співвідповідача залучено ОСОБА_2.
У обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що йому на праві спільної часткової власності належать 3/4 частини домоволодіння № 2 по вул. Електрична у м. Харкові, що зареєстровано у КП «ХМБТІ» під № 1996, з яких: 1/2 частина на підставі договору дарування від 27.12.2003 р., посвідченого ПН ХМНО ОСОБА_6 за реєстром № 7005 та 1/4 частина на підставі договору купівлі-продажу від 22.12.2005 р., посвідченого VI ХДНК за реєстром № 2-2469. Наскільки йому відомо, 1/4 частина належала ОСОБА_3 на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.05.1974 р. по справі № 2-777-74, яка померла 04.04.2010 р. (копія є у матеріалах справи). Означене домоволодіння знаходиться на земельній ділянці площею 1 060 м. кв. та складається: з двох житлових будинків: літ. А-1 житловою площею 57,3 кв. м., загальною 101,4 кв. м. та літ. Б-1 житловою площею 16,7 кв. м., загальною 37,7 кв. м., з надвірними будівлями і спорудами при них: сараї літ. В, Г, Д; льохи літ. Е, Ж; підвал літ Л; вбиральня літ. И; огорожа № 2, 6 з воротами № 1 та хвіртки № 3 і № 5. З відповідей V ХДНК та ІІІ Криворізької ДНК, вбачається, що ніхто за оформленням права на спадщину за померлою ОСОБА_3 не звертався, спадкова справа не відкривалася. Відповідно до вимог ст. 1277 ЦК України, спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Отже, територіальна громада в особі Харківської міської ради може стати власником 1/4 частини домоволодіння, що належала померлій ОСОБА_3, як спадщини, визнаної судом відумерлою. Належним відповідачем по справі є Харківська міська рада. Як йому відомо, у ОСОБА_3 є донька ОСОБА_2, яка постійно проживала разом із нею на час відкриття спадщини. Однак жодних належних та допустимих доказів їх споріднення у нього немає. З огляду на те, що рішення суду може вплинути на права або обовязки ОСОБА_2, як вірогідної спадкоємиці померлої ОСОБА_3, згідно вимог ст. ст. 35, 36 ЦПК України, він вважає за доцільне залучити її до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. З 1996 року ОСОБА_3 не проживає у домоволодінні та з ОСОБА_2 не користуються цим майном. Тривалий час, ані ОСОБА_3, ані ОСОБА_2, як вірогідна спадкоємиця означеної 1/4 частини у домоволодінні та відповідач Харківська міська рада, не приймали та не приймають участі в утриманні, ремонті, тощо, будинків і споруд у домоволодінні, що є прямим порушенням вимог ст. ст. 322, 360 ЦК України. Домовитися з ними або їх представниками щодо порядку користування домоволодінням та розподілу витрат на його утримання, він не може. Внаслідок чого, він не має можливості розпоряжатися своїм майном. Відповідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Також, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. В разі розподілу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Домовленість з відповідачем щодо розподілу вказаного вище домоволодіння та визначення порядку користування земельною ділянкою відсутня. Подальше спільне з відповідачем або третьою особою володіння і користування домоволодінням порушує його законні права і інтереси .За ухвалою суду, ХНДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса МЮ України по справі проведено судову будівельно-технічну експертизу та надано висновок № 2884/5583 від 29.05.2015 р. з двома варіантами виділу 3/4 частини домоволодіння та визначення порядку користування земельною ділянкою. Він вважає, що із запропонованих експертом двох варіантів виділу, саме І варіант виділу повністю відповідає фактичному користуванню домоволодінням, що склалося і не порушує законні права та інтереси сторін та третіх осіб. Проти відступлення від ідеальних часток співвласників на користь відповідача, в частині її збільшення на 3/100 частки не заперечує. Відповідачем Харківською міською радою встановлено порядок присвоєння окремої поштової адреси в разі виділу частини з домоволодіння. Відповідно до вимог цього порядку необхідно визначити остаточну реальну частку, що виділяється в самостійне домоволодіння та обовязково вказати, що означена частка виділяється в окремий обєкт нерухомого майна в цілому (в окреме домоволодіння). Просить виділити йому в натурі у власність приміщення, будівлі та споруди в домоволодінні № 2 по вул. Електрична у м. Харкові, а саме: в житловому будинку літ. «А-1» приміщення № 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-8 загальною площею 48,7 кв. м., в прибудові літ. «а» приміщення № 2-6, 2-7, 2-9 загальною площею 14,4 кв. м., ганок літ. «а4», житловий будинок літ. «Б-1», прибудову літ. «б», ганок літ. «б1», житловою площею 16,7 кв. м., загальною площею 37,7 кв. м.; сарай літ. «В», сарай літ. «Д», льох літ. «Е», підвал літ. «Л», вхід у підвал літ. «л», хвіртка № 5, частина огорожі № 6, що складає 72/100 реальних частини домоволодіння, в окремий обєкт нерухомого майна в цілому (окреме домоволодіння), з наступним присвоєнням окремої поштової адреси. Припинити право спільної часткової власності на 3/4 ідеальних частки домоволодіння № 2 по вул. Електрична у м. Харкові, що належать йому , у звязку з виділом її в окремий обєкт нерухомого майна в цілому (окреме домоволодіння). Визначити порядок користування земельною ділянкою за адресою: вул. Електрична, 2, м. Харків, площею 1060,0 кв. м., виділивши в його користування земельну ділянку площею 795,0 кв. м. Встановити границю між земельними ділянками відповідно до І варіанту порядку користування висновку судової будівельно-технічної експертизи № 2884/5583 від 29.05.2015 р., а саме: межа розподілу проходить від точки А до точки Б довжиною 5,8 м., далі від точки Б до точки В по лінії розподілу житлового будинку літ. «А-1», від точки В до точки Г довжиною 2,73 м., від точки Г до точки Д довжиною 3,7 м., від точки Д до точки Е довжиною 1,0 м., від точки Ж до точки З довжиною 1,46 м., від точки З до точки И довжиною 2,31 м., від точки И до точки Й довжиною 1,0 м., від точки К до точки Л довжиною 24,2 м., від точки Л до точки М довжиною 4,11 м., від точки М до точки Н довжиною 24,2 м., від точки К до точки Н довжиною 3,19 м., від точки А до точки А1 довжиною 6,53 м..
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1, ОСОБА_4 уточнений позов від 06.04. 2016 року підтримав у повному обсязі та надав пояснення відповідні вищенаведеному.
Співвідповідачі у справі Харківська міська рада та ОСОБА_2 у судове засідання не зявилися , належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. про причини неявки суду не повідомили.
Представник співвідповідача ОСОБА_2, ОСОБА_7 надав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутністю /а.с.206/.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Суд, вислухав пояснення представника позивача,дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено , що ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належать 3/4 частини домоволодіння № 2 по вул. Електрична у м. Харкові, що зареєстровано у КП «ХМБТІ» під № 1996, з яких: 1/2 частина на підставі договору дарування від 27.12.2003 р., посвідченого ПН ХМНО ОСОБА_6 за реєстром № 7005 та 1/4 частина на підставі договору купівлі-продажу від 22.12.2005 р., посвідченого VI ХДНК за реєстром № 2-2469. 1/4 частина належала ОСОБА_3 на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.05.1974 р. по справі № 2-777-74, яка померла 04.04.2010 р. /а. с. 18,47,/.
Як вбачається з відповіді Дзержинського відділу реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області від 27.05.2014 року №1238/12-30, наявна актова запис про смерть №423 від 05.05.2010 року на ОСОБА_8 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 ,яка померла 04.04.2010 року. /а.с.47/.
Таким чином ОСОБА_8 померла у місті Кривий Ріг Дніпропетровської області 04.04.2010 року.
Як пояснив представник позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_4, ОСОБА_8 мешкала зі своєю дочкою ОСОБА_2 у м. Кривий Ріг.
Після надіслання на адресу ОСОБА_2 копії позову ОСОБА_1 та повістку про виклик у судове засідання , до суду почали надходити заяви від її представника ОСОБА_7, який діяв на підставі довіреності , виданої на його імя ОСОБА_2 , яка мешкає АДРЕСА_1.
Після неодноразових заяв про перенесення розгляду справи, ОСОБА_7 08.01.2016 року надав заяву з проханням розглядати справи за його відсутністю. /а.с.206/.
Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.
Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, якими, зокрема є: справедливість, добросовісність та розумність.
Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України.
Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.
Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.
Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.
Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.
У силу положень ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.
Виходячи з цих положень правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників.
Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.
Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.
Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.
Відтак домовленість співвласників про порядок володіння і користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю, є обов'язковою для них при здійсненні ними правомочностей володіння й користування спільним майном.
Що ж стосується існуючої у співвласника правомочності розпорядження спільним майном та її здійснення, то вони передбачені в ст. ст. 364, 367 ЦК України як способи реалізації цієї правомочності.
Так, відповідно до ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.
У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
У тому ж випадку, коли співвласники не дійшли згоди щодо поділу в натурі майна, що є у спільній частковій власності, спір між ними може бути вирішений судом.
Згідно з роз'ясненнями, наданими в п.п. 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 р. № 7 з наступними змінами «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», поділ жилого будинку в натурі між учасниками спільної часткової власності на будинок можливий за умови, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру), яка відповідає розміру їх часток у праві власності, а також за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.
Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.
При поділі жилого будинку суд зобов'язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику.
Як роз'яснено у п.п. 19, 21, 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» з наступними змінами та доповненнями, у справах за позовом учасників спільної власності про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд повинен з'ясувати і врахувати можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки.
Виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до статті 88 ЗК бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі.
Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.
У резолютивній частині рішення в такій справі суд залежно від її обставин повинен вказати розміри й межі тих ділянок, які має використовувати кожна зі сторін, і тих, які виділено для спільного користування.
Частиною 3 ст. 364 ЦК України передбачено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника , який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється.
Для з'ясування технічної можливості виділу належної ОСОБА_1 ? частини вищевказаного домоволодіння та визначення порядку користування земельною ділянкою , по справі була проведена судова будівельно-технічна експертиза. /а.с.120-140/.
На розгляд суду надано два варіанти розподілу домоволодіння та надвірних споруд , яке розташоване за адресою м. Харків , вул. Електрична №2 та два варіанти порядку користування земельною ділянкою, відповідно до висновку судової будівельно- технічної експертизи № 2884/5583 від 29.05.2015 року .
ОСОБА_1 не наполягає на виплаті йому відповідачем компенсації у розмірі 6543 ,5 грн..
Як пояснив представник позивача , співвласники з 1996 року у своїй частині будинку не мешкають та не користуються цим майном .
Як вбачається з дослідницької частини судової будівельно- технічної експертизи від 29.05.2015 року , в ході обстеження житлового будинку літ. «А-1» з боку приміщень квартири №1 /співвласник ОСОБА_3І./ встановлено ,що має місце руйнування штукатурного шару стін до драні, в окремих місцях цокольної стін до драні, в окремих місцях цокольної частини стін спостерігається вилучення цегляної кладки, спостерігається руйнування деревяних балок перекриття . Враховуючи: рік побудови основної частини житлового будинку літер «А-1» (за даними технічного паспорту -1929 рік), існуюче обємно-планувальне рішення досліджуваного житлового будинку, технічний стан приміщення квартир виділяється співвласникам по варіантах виділу із збереженням існуючих площ, тобто без здійснення переобладнань з метою доведення їх до нормативних. Для здійснення запропонованого виділу необхідно провести заходи щодо посиленнч конструкцій суміжної стіни, фундаментів, перекриттів, конструкції даху між квартирами №1 та №2 житлового будинку літ.»А-1» /а.с.128/.
Таким чином , на думку суду найбільш приємним варіантом для виділу позивачу у власність на ? частини спірного домоволодіння ,являється 1 варіант судової будівельно-технічної експертизи від 29.05.2015 року.
На розгляд суду експертом були запропоновані два варіанти визначення порядку користування земельною ділянкою, які були досліджені у судовому засіданні.
Позивач просив суд визначити порядок користування земельною ділянкою відповідно до 1 варіанту судової будівельно технічної експертизи №2884/5583 від 29.05.2015 року, відповідно до якої йому пропонується виділити в користування земельну ділянку площею 795,0 кв. м., що відповідає ідеальній частці.
Межа розподілу проходить від точки А до точки Б довжиною 5,8 м., далі від точки Б до точки В по лінії розподілу житлового будинку літ."А-1", від точки В до точки Г довжиною 2,73 м., від точки Г до точки Д довжиною 3,7 м., від точки Д до точки Е довжиною 10 м., від точки Ж до точки З довжиною 1,46 м., від точки З до точки И довжиною 2,31 м., від точки И доточки Й довжиною 1,0 кв.м. , від точки К до точки Л довжиною 24,2 м., від точки Л до точки М довжиною 4,11 м, від точки М до точки Н довжиною 24,2 м., від точки К до точки Н довжиною 3,19 м., від точки А до точки А1 довжиною 6,53 м..
Так, відповідно до 1 варіанту судової будівельно технічної експертизи №2884/5583 від 29.05.2015 року , позивачу виділяється земельна ділянка площею795 кв. м.,що відповідає його ідеальній долі, примикає до частини домоволодіння, яке виділяється йому у власність.
Керуючись ст.ст. 3,4, 8,10,15,60,66,209,212-215,218,224-226, 294 ЦПК України , суд-
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Припинити право спільної часткової власності на ? частини домоволодіння №2 по вул. Електрична у м. Харкові, що належить ОСОБА_1, у звязку з виділом її в окремий обєкт нерухомого майна в цілому .
Встановити границю між земельними ділянками відповідно до 1 варіанту порядку користування висновку судової будівельно-технічної експертизи №2884/5583 від 29.05.2015 року , а саме : межа розподілу проходить від точки А до точки Б довжиною 5,8 м., далі від точки Б до точки В по лінії розподілу житлового будинку літ."А-1", від точки В до точки Г довжиною 2,73 м., від точки Г до точки Д довжиною 3,7 м., від точки Д до точки Е довжиною 10 м., від точки Ж до точки З довжиною 1,46 м., від точки З до точки И довжиною 2,31 м., від точки И доточки Й довжиною 1,0 кв.м. , від точки К до точки Л довжиною 24,2 м., від точки Л до точки М довжиною 4,11 м, від точки М до точки Н довжиною 24,2 м., від точки К до точки Н довжиною 3,19 м., від точки А до точки А1 довжиною 6,53 м..
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Суддя

ОСОБА_9