Справа № 709/265/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2016 року смт.Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Левченка В.В.,

за участі секретарів - Миць Н.В., Нікітенко В.Г.,

представника позивача - Потієнко Т.М.,

відповідача - ОСОБА_2,

представників відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

третьої особи - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Чорнобай цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Канівська центральна районна аптека №91" до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_5, про стягнення матеріальної шкоди з працівника,-

в с т а н о в и в :

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Канівська центральна районна аптека №91" (далі - ТОВ "Канівська ЦРА №91") звернулося до суду з даним позовом посилаючись на те, що 30 листопада 2015 року між ТОВ "Канівська ЦРА №91" та відповідачем ОСОБА_2 було укладено трудовий договір. Згідно наказу від 30 листопада 2015 року №217 ОСОБА_8 було прийнято на роботу на посаду фармацевта в аптеку №176 смт.Чорнобай з 01 грудня 2015 року.

01 грудня 2015 року між сторонами по справі було укладено договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність.

У зв'язку із непоодинокими скаргами на фармацевта ОСОБА_2 від покупців аптеки роботодавцем було прийнято рішення про проведення позапланово переобліку товарно-матеріальних цінностей в аптеці №176 смт.Чорнобай станом на 1 лютого 2016 року та створено інвентаризаційну комісію.

За наслідками переобліку було виявлено недостачу товарів на суму 27898,29 грн., про що було складено Акт результатів інвентаризації від 01 лютого 2016 року.

Даний акт було підписано і фармацевтом ОСОБА_2

У зв'язку із виявленим фактом було відібрано пояснення у працівників аптеки №176, та за наслідками проведеної перевірки, встановлених причин та винних осіб трудовим колективом було прийнято рішення про те, що нестача товарів на вказану вище суму сталася з вини фармацевта ОСОБА_2 Трудовим колективом було прийнято рішення про звільнення із займаної посади ОСОБА_2 у зв'язку із втратою довіри до неї.

Керівництво позивача неодноразово намагалось відібрати пояснення від відповідача, з'ясувати причини та обставини втрати матеріальних цінностей, але відповідач спочатку відмовилась надавати будь-які пояснення, а 03 лютого 2016 року у письмовому вигляді повідомила про небажання давати будь-які пояснення.

У зв'язку із відмовою відповідача добровільно відшкодувати матеріальну шкоду, позивач змушений звертатися до суду та просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 27898,29 грн. та судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача Потієнко Т.М. позов підтримала, просила задовольнити на підставах викладених у позовній заяві. Пояснила, що в період роботи відповідача ОСОБА_2 до керівництва аптеки почали поступати скарги від громадян на неї. У зв'язку з цим було вирішено провести інвентаризацію за результатами якої була виявлена значна недостача. На зборах трудового колективу було вирішено, що у цій недостачі винна ОСОБА_2 На пропозицію відшкодувати завдану шкоду остання відмовилася, що й змусило позивача звертатися до суду.

Відповідач ОСОБА_2 та її представники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову оскільки вина її у завданні матеріальної шкоди не доведена. ОСОБА_2 пояснила, що ніяких грошей чи товару вона не брала, під час роботи у неї були певні помилки та недоліки, але вони були незначними та швидко усувалися. Вона була прийнята на роботу без проведення інвентаризації, а тому не можна стверджувати, що недостача мала місце саме в період її роботи в аптеці.

Третя особа ОСОБА_5 в судовому засіданні позов підтримала, пояснила, що вона працювала завідуючою аптеки разом із ОСОБА_2 та на неї почали поступати скарги від громадян з першого ж тижня її роботи. Вона звернулася до керівництва аптеки щоб провели інвентаризацію. За результатами цієї інвентаризації була виявлена значна недостача та трудовий колектив визнав винною у цій недостачі саме ОСОБА_2 Також пояснила, що ОСОБА_2 була прийнята на роботу без проведення ревізії, оскільки остання погодилася на це та підписала відповідну заяву.

Третя особа ОСОБА_7 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

Наказом ТОВ "Канівська ЦРА №91" від 30 листопада 2015 року №217 відповідача ОСОБА_8 було прийнято на роботу на посаду фармацевта в аптеку №176 смт.Чорнобай з 01 грудня 2015 року (а.с.22).

Із заяви завідуючої аптеки №176 ОСОБА_5 від 26.11.2015 року вбачається, що відповідача ОСОБА_8 було прийнято на роботу без проведення переобліку (а.с.119).

01 грудня 2015 року між ТОВ "Канівська ЦРА №91" та ОСОБА_8 було укладено договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність (а.с.23).

Наказом від 29 січня 2016 року №26 було вирішено провести позаплановий переоблік товарно-матеріальних цінностей в аптеці №176 смт.Чорнобай станом на 1 лютого 2016 року та створено інвентаризаційну комісію до складу якої входила відповідач ОСОБА_2 (а.с.25).

01 лютого 2016 року в аптеці №176 смт.Чорнобай було проведено позаплановий переоблік товарно-матеріальних цінностей та за наслідками якого було виявлено недостачу товарів на суму 27898,29 грн., про що було складено акт результатів інвентаризації від 01 лютого 2016 року (а.с.29-31). Даний акт було підписано також і фармацевтом ОСОБА_2

02 лютого 2016 року проведено загальні збори учасників ТОВ "Канівська ЦРА №91" на яких розглядалося питання про результати переобліку по аптеці №176 смт.Чорнобай та висловлено втрату довір'я до відповідача ОСОБА_2 з боку адміністрації та трудового колективу (а.с.83-85).

Наказом №32 від 03 лютого 2016 року відповідача ОСОБА_2 звільнено з посади фармацевта аптеки №176 смт.Чорнобай у зв'язку з втратою довіри до неї (а.с.58).

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.130 КЗпП України,- працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Згідно ст.138 КЗпП України для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 29 грудня 1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», суддя незалежно від обставин справи, має, зокрема, вирішити питання про подання сторонами або про витребування: доказів про винне порушення працівником обов'язків за трудовим договором і наявність причинного зв'язку між його протиправною поведінкою та шкодою, яка настала, час її виявлення, пояснень працівника, актів і доповідних записок службових осіб, матеріалів службових перевірок.

Судом, у відповідності до ч.4 ст.10 ЦПК України, представнику позивача роз'яснено про необхідність доведення належними та допустимими доказами винних протиправних дій (бездіяльності) працівника та причинного зв'язку між цими діями (бездіяльністю) і завданою шкодою, проте представник позивача послалася на те, що трудовим колективом було прийняте рішення про те, що нестача товарів сталася з вини ОСОБА_2, а також відповідач приймала товар та розписувалася у накладних, була відповідальна за нього, окрім цього вона підписалася у акті результатів інвентаризації від 01 лютого 2016 року, що з сумою нестачі вона згідна.

Суд вважає, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази винних протиправних дій (бездіяльності) працівника та наявності причинного зв'язку між поведінкою відповідача і шкодою, яка настала. Суд не погоджується з думкою представника позивача про те, що рішення трудового колективу про визнання винною ОСОБА_2 у недостачі доводить її винуватість, оскільки дане рішення було прийнято трудовим колективом на основі припущень, а не беззаперечних доказів.

Суд також не погоджується з думкою представника позивача про те, що вина відповідача підтверджується також її підписом у акті результатів інвентаризації від 01 лютого 2016 року (а.с.29-31), що з сумою нестачі вона згідна, оскільки ОСОБА_2 була членом комісії під час проведення переобліку й згаданий запис, у відсутність інших належних та допустимих доказів, може свідчити лише про факт підтвердження виявленої внаслідок ревізії нестачі.

З досліджених в судовому засіданні пояснюючих (а.с.87-89) судом встановлено, що під час роботи відповідача ОСОБА_2 були певні помилки та недоліки, але вони жодним чином не доводять її вину у недостачі товарів на суму 27898,29 грн.

Окрім цього, акт результатів інвентаризації від 01 лютого 2016 року (а.с.29-31), на думку суду, не відповідає вимогам Положення про інвентаризацію активів та зобов'язань, затвердженим наказом Міністерства фінансів України № 879 від 02 вересня 2014 року. Так, пунктом 16 зазначеного положення передбачено, що акти інвентаризації заповнюються з урахуванням об'єктів інвентаризації, при цьому мають бути забезпечені їх ідентифікація та співставлення з даними бухгалтерського обліку. У акті результатів інвентаризації від 01 лютого 2016 року не міститься доказів дослідження під час переобліку реєстрів прибуткових і видаткових документів або звітів про рух товарно-матеріальних цінностей і коштів, до того ж, викладені у ньому відомості носять узагальнюючий характер, із зазначенням лише суми недостачі.

Суд також звертає увагу на те, що відповідач ОСОБА_2 була прийнята на роботу без проведення переобліку (а.с.119), а тому не можна стверджувати, що недостача мала місце саме в період її роботи в аптеці, враховуючи ту обставину, що аптека №176 смт.Чорнобай, до прийняття на роботу ОСОБА_2, уже працювала певний період часу. Доказів того, що недостача мала місце саме в період роботи відповідача позивачем не надано.

Суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, оскільки позивачем, всупереч вимогам ст.60 ЦПК України, не доведено належними та допустимими доказами завданої матеріальної шкоди в сумі 27898,29 грн., внаслідок винних протиправних дій (бездіяльності) відповідача ОСОБА_2, тобто не доведено наявність умов, передбачених статтею 130 КЗпП України для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

В позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Канівська центральна районна аптека №91" до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_5, про стягнення матеріальної шкоди з працівника - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Черкаської області через Чорнобаївський районний суд.

Повний текст судового рішення виготовлений 25 липня 2016 року.

Суддя Чорнобаївського

районного суду В.В.Левченко