Справа № 165/2939/15-ц Провадження № 22-ц/773/1156/16 Головуючий у 1 інстанції: Ференс-Піжук О.Р.
Категорія: 39 Доповідач: Киця С. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Киці С.І.

суддів Данилюк В.А., Шевчук Л.Я.

секретар Вергун Т.С.,

з участю відповідача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове нерухоме майно за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 13 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

В грудні 2015 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 19 червня 2012 року померла її мати ОСОБА_4, якій за життя належало 5/8 часток у квартирі АДРЕСА_1, із яких 1/2 - як частка в спільному сумісному майні подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5, 1/8 - як частка, успадкована після смерті чоловіка ОСОБА_5 ОСОБА_4 уклала шлюб із ОСОБА_5 03.08.1996 року. Під час перебування в зареєстрованому шлюбі 24.12.1997 року придбана квартира по вул.Гагаріна, 6/6 в м.Нововолинськ. 21.02.2012 року ОСОБА_5 помер. Після його смерті спадщину фактично прийняли дружина ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_1 Сини ОСОБА_6 та ОСОБА_6 відмовились від прийняття спадщини в користь ОСОБА_1 Оформити документально право на частку в квартирі за життя, ОСОБА_4 не встигла так як померла до закінчення шестимісячного терміну після смерті ОСОБА_5 02 липня 2012 року ОСОБА_3 звернулась до приватного нотаріуса Нововолинського міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_7 із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. 12 вересня 2015 року подала заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 Нотаріусом видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 5/8 часток вищезазначеної квартири. Просить суд визнати право власності в порядку спадкування на 5/8 часток у квартирі АДРЕСА_1.

В березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася в Нововолинський міський суд з зустрічним позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове нерухоме майно. Позовні вимоги мотивує тим, що 21.02.2012 року помер її батько ОСОБА_5 Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру в будинку №6 по вул.Гагаріна м.Нововолинськ Волинської області. ОСОБА_5 заповіту не складав, а тому вона має право в першу чергу на спадкування після смерті батька за законом. Брати ОСОБА_6 та ОСОБА_6 у встановлений законом строк подали заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті батька в її користь. У встановлений строк звернулась до приватного нотаріуса Нововолинського міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_7 із заявою про прийняття спадщини, проте нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Вважає, що вищезазначена квартира придбана її батьком за особисті кошти, які вона йому подарувала після продажу власної квартири. Просить визнати право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_8 на нерухоме майно - 3/4 квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 13 червня 2016 року первісний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування задоволено, визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування на 5/8 частин у житловій квартирі АДРЕСА_2. В зустрічному позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 на нерухоме майно 3/4 частини квартири АДРЕСА_3 відмовлено.

Відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на зазначене рішення суду. Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що винесено з порушенням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, судом неповно зясовано обставини, що мають значення для справи. Просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким первісний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити частково, визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування на 1/4 частин у житловій квартирі АДРЕСА_2, зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити, визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на 3/4 частини у житловій квартирі АДРЕСА_3.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що з 03.08.1996 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі. 21.02.2012 року помер ОСОБА_5 Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно - квартиру АДРЕСА_4. Дана квартира придбана ОСОБА_5 згідно біржової угоди купівлі-продажу нерухомості від 24.12.1997 року і зареєстрована на його імя. ОСОБА_4 померла 19.06.12р. Згідно заповіту від 12.03.2012 року ОСОБА_4 все своє майно, в тому числі і частку квартири АДРЕСА_4, заповіла дочці ОСОБА_3 ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті матері рули С.Л. у встановленому законом порядку.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.09.2015 року приватного нотаріуса Нововолинського міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_7 відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 5/8 часток квартири АДРЕСА_5.

ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_5 Право на спадщину після смерті ОСОБА_5 в рівних частках мали спадкоємці першої черги за законом дочка ОСОБА_1, сини ОСОБА_6, ОСОБА_6 та дружина ОСОБА_4 ОСОБА_9 та ОСОБА_6 подали відповідно 31.07.12р. та 08.08.12р. заяви про відмову від прийняття спадщини в користь ОСОБА_1 ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті свого батька ОСОБА_5

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.03.2016 року приватного нотаріуса Нововолинського міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_7 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 3/4 частки квартири АДРЕСА_5.

Між сторонами виник спір щодо спадкового майна.

Суд першої інстанції правильно визнав за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування на 5/8 частин у спірній квартирі після смерті її матері ОСОБА_4 Однак, відмовляючи ОСОБА_1 в зустрічному позові про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_5 на нерухоме майно повністю, суд не вирішив спору по суті.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1 ст.1267 частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Стаття 1273 визначено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст.1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Спірна квартира АДРЕСА_4 належала подружжю ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності. Отже, кожному з них належало по 1/2 частині квартири. До складу спадкового майна після смерті ОСОБА_5 ввійшла 1/2 частки вищезазначеної квартири. ОСОБА_4 не оформила за життя право власності на 1/8 частку квартири в порядку спадкування, оскільки померла 19.06.2012 року - до закінчення шестимісячного терміну після смерті чоловіка ОСОБА_5

ОСОБА_3 має право на спадкування 5/8 часток квартири АДРЕСА_5, з яких 1/2 частка в спільному сумісному майні подружжя матері ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і 1/8 частка - успадкована матірю після смерті ОСОБА_5

ОСОБА_6 та ОСОБА_6 від своїх часток у спадщині відмовились на користь ОСОБА_1, а отже остання має право на 3/8 частин спадкового майна - квартири АДРЕСА_3, після смерті батька ОСОБА_5

Зазначені обставини суд першої інстанції залишив поза увагою і безпідставно відмовив у позові про визнання права власності на спадкове майно. Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що слід визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_5 на 3/8 частки у квартирі АДРЕСА_3.

В судовому засіданні не знайшли підтвердження доводи відповідача ОСОБА_1 про належність їй права на 3/4 частини спірного спадкового майна. Відповідач ОСОБА_1 не довела, що спірна квартира належала ОСОБА_5 на праві особистої приватної власності.

Згідно п.3 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Такі самі правові підстави набуття подружжям права спільної сумісної власності на майно передбачались статтями 22, 24 КпШС України, чинного на час придбання спірного майна.

Статтею 22 КпШС України передбачено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

З огляду на наведені положення закону діє презумпція виникнення права спільної сумісної власності на майно, якщо воно набуте ними за час шлюбу, визнання ж такого майна особистою приватною власністю чоловіка, дружини потребує доведення.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 44, статті 46 ЦК УРСР 1963 року повинні укладатись у письмовій формі угоди громадян між собою на суму понад сто карбованців, за винятком угод, зазначених у статті 43 цього Кодексу, та інших угод, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР. Недодержання простої письмової форми, що вимагається законом, позбавляє сторони права в разі спору посилатися для підтвердження угоди на показання свідків.

Стаття 243 Цивільного кодексу Української РСР від 1963р. в редакції на час укладення біржової угоди про купівлю квартири 24.12.1997р. за договором дарування одна сторона передає безоплатно другій стороні майно у власність. Договір дарування вважається укладеним з моменту передачі майна обдарованому.

Згідно ст.244 цього кодексу договір дарування на суму понад 500 карбованців, а при даруванні валютних цінностей - на суму понад 50 карбованців повинен бути нотаріально посвідчений.

Письмових доказів укладення між відповідачем ОСОБА_1 та ОСОБА_5 договору дарування 10000грн. відповідачем ОСОБА_1 не надано. Показання свідків не є належними та допустимими доказами щодо укладення між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 договору дарування грошей. Крім того, ОСОБА_5 за життя не ставив питання про визнання квартири особистою приватною власністю.

Сам по собі факт придбання ОСОБА_5 квартири через два тижні після продажу іншої квартири сімєю ОСОБА_1 не може свідчити, що вона була куплена за ці кошти, а не за спільні кошти подружжя. Докази, на які посилається в апеляційній скарзі ОСОБА_1 досліджувались в суді першої інстанції і їм дана належна оцінка у сукупності з іншими доказами у справі.

У звязку з допущеними судом першої інстанції порушеннями норм матеріального та процесуального права, оскаржуване рішення слід скасувати частково з ухваленням нового рішення про часткове задоволення зустрічного позову.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 13 червня 2016 року в даній справі в частині відмови в задоволенні зустрічного позову скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове нерухоме майно задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_5 на 3/8 частки у квартирі АДРЕСА_3.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді