АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 686/6141/15-ц
Провадження № 22-ц/792/1774/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Ярмолюка О.І.,

суддів Федорової Н.О., Юзюка О.М.,

секретар Шевчук Ю.Г.,

з участю заявниці ОСОБА_1,

державного виконавця Чорноконь Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 1 серпня 2016 року,

встановила:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця Другого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції Чорноконь Л.О. (далі - державний виконавець).

ОСОБА_1 зазначила, що Другим міським відділом державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції (далі - відділ ДВС) відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 3 вересня 2015 року № 686/6141/15-ц про виселення її, ОСОБА_1, а також ОСОБА_11, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1. Державний виконавець вчинила ряд виконавчих дій у цьому виконавчому провадженні з порушенням норм Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-ХІV). Так, державний виконавець не направила заявниці копію постанови про відкриття виконавчого провадження та не надала їй строк для самостійного виконання рішення, не повідомила заявницю про вчинення виконавчих дій і не склала належних документів виконавчого провадження.

У зв'язку з цим, ОСОБА_1 просила суд визнати дії державного виконавця з примусового виконання рішення суду про виселення її, ОСОБА_1, а також ОСОБА_11, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1, незаконними.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 1 серпня 2016 року в задоволенні скарги відмовлено.

Суд керувався тим, що оскаржувані дії вчинені державним виконавцем у відповідності до закону та не порушують прав заявниці.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду і постановити ухвалу про задоволення скарги посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, державний виконавець Чорноконь Л.О. зазначила, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, тому відсутні підстави для її скасування.

Стягувач ОСОБА_5, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не з'явився.

Заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Встановлено, що рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 17 серпня 2015 року виселено ОСОБА_11, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1.

На підставі вказаного рішення 3 вересня 2015 року Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області видав виконавчий лист, боржником у якому зазначено ОСОБА_1 3 вересня 2015 року стягувач, ОСОБА_5, пред'явив виконавчий лист до відділу ДВС для примусового виконання.

Постановою державного виконавця Джубаби Д.О. від 9 вересня 2015 року відкрито виконавче провадження № 48649917. У цій постанові запропоновано ОСОБА_1 самостійно виконати рішення суду у строк до п'ятнадцяти днів.

Копія постанови про відкриття виконавчого провадження була надіслана ОСОБА_1 на адресу, зазначену у виконавчому листі (АДРЕСА_1), рекомендованим листом лише 10 жовтня 2015 року.

Встановивши, що ОСОБА_1 не виконала рішення суду самостійно, 14 січня 2016 року державний виконавець Карський Л.І. направив їй вимогу від 13 січня 2016 року про виселення з квартири до 18 січня 2016 року.

20 січня 2016 року державний виконавець Карський Л.І. вдруге надіслав ОСОБА_1 вимогу про самостійне виселення з квартири до 11 години 28 січня 2016 року. При цьому він попередив боржника, що у разі невиконання вимоги буде проведено примусове виселення в указану годину.

Вимогою від 29 березня 2016 року державний виконавець запропонувала ОСОБА_1 самостійно виселитися з квартири у строк до 12 квітня 2016 року та призначила примусове виконання рішення на той день.

12 квітня 2016 року ОСОБА_1 разом з іншими боржниками виселено з квартири, її речі описані та передані представнику ОСОБА_6 для зберігання, рішення суду виконане у повному обсязі. Тоді ж державний виконавець склала акт про виселення заявниці.

Постановою державного виконавця від 13 квітня 2016 року закінчено виконавче провадження у зв'язку з фактичним виконанням рішення суду.

Зазначені обставини підтверджуються матеріалами виконавчого провадження № 48649917 та наявними у справі письмовими доказами.

Згідно до ч. 1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Частинами 1 статті 6 і частиною 1 статті 11 Закону № 606-ХІV встановлено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

В силу ч.ч. 1, 2, 5 ст. 25 Закону № 606-ХІV державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає , що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Як передбачено ч. 1 ст. 31 Закону № 606-ХІV, копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Порядок виконання рішення суду про виселення боржника регламентований статтею 78 Закону № 606-ХІV.

В силу частин 1-4, 9 названої норми державний виконавець перевіряє стан виконання рішення про виселення божника на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання.

У разі невиконання боржником рішення самостійно державний виконавець виконує його примусово.

Державний виконавець зобов'язаний письмово повідомити боржника про день і час примусового виселення. Боржник вважається повідомленим про примусове виселення, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися виселення, чи за іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем. Відсутність боржника, повідомленого про день і час виселення, під час виконання рішення не є перешкодою для виконання рішення.

Виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від особи (осіб), яка виселяється, її майна, домашніх тварин та у забороні такій особі користуватися цим приміщенням. Примусовому виселенню підлягають виключно особи, зазначені у виконавчому документі.

Про виконання рішення про виселення боржника державний виконавець складає акт, що підписується особами, які брали участь у виконанні.

У відповідності до п. 1.5 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за № 489/20802; далі - Інструкція), під час здійснення виконавчого провадження державний виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 1.5.2 Інструкції визначено, що акт - документ, що підтверджує певні встановлені факти або події, зокрема, у його констатуючій частині викладаються мета і завдання складання акта, суть і характер проведених виконавчих дій, встановлені факти, події, а також у разі потреби висновки і пропозиції (підпункт «б»).

Аналіз ст. 383 ЦПК України дає підстави для висновку, що звернення до суду сторони виконавчого провадження із скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, має бути обумовлене порушенням прав і свобод заявника.

З матеріалів виконавчого провадження № 48649917 убачається, що воно було відкрите з порушенням строку, передбаченого ч. 2 ст. 25 Закону № 606-ХІV, оскільки виконавчий лист надійшов до відділу ДВС 3 вересня 2015 року, а постанова про відкриття виконавчого провадження винесена державним виконавцем Джубабою Д.О. 9 вересня 2015 року. Крім того, копія цієї постанови була направлена боржнику лише 10 жовтня 2015 року, тобто з порушенням строку, встановленого ч. 5 ст. 25 Закону № 606-ХІV, а у виконавчому провадженні відсутні акти державних виконавців про невиконання ОСОБА_1 рішення суду у добровільному порядку.

У подальшому державні виконавці тричі встановлювали ОСОБА_1 терміни для самостійного виконання рішення суду, а саме до 18 і 28 січня 2016 року, до 12 квітня 2016 року. ОСОБА_1 мала можливість добровільно виселитися з квартири, однак вона проігнорувала вимоги державних виконавців.

Відділ ДВС направив ОСОБА_3 постанову про відкриття виконавчого провадження та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін, за адресою, зазначеною у виконавчому документі. У відповідності до ч. 1 ст. 31, ч. 3 ст. 78 Закону № 606-ХІV остання вважається такою, що одержала ці документи та була повідомлена про вчиненні державним виконавцем дій. Отже, відсутність ОСОБА_1, яка повідомлялась про день і час виселення, під час виконання рішення не було перешкодою для виконання рішення.

Як висновок, певна невідповідність дій державних виконавців нормам закону не призвело до порушення прав заявника ОСОБА_1 як боржника у виконавчому провадженні.

За таких обставин суд першої інстанції правомірно виходив з того, що скарга ОСОБА_1 є безпідставною та не підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують указаних висновків суду.

Ухвала суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 1 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий /підпис/ О.І. Ярмолюк

Судді: /підпис/ Н.О. Федорова

/підпис/ О.М. Юзюк

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О.І. Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції - Демінська А.А.

Доповідач - Ярмолюк О.І. Категорія 81