ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4461/14-ц
провадження № 2/753/123/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді ЛЕОНТЮК Л.К.

за участю секретаря ДРАГА О.А.

сторін:

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОБ"ЄДНАННЯ СПІВЛАСНИКІВ БАГАТОКВАРТИРНОГО БУДИНКУ "ЕВЕРЕСТ" про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та суми відшкодування моральної шкоди, суд

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 11.03. 2014 року звернувся до суду з позовом до ОСББ "Еверест" про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та суми відшкодування моральної шкоди, обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 15 липня 2010 року його було обрано головою правління ОСББ «Еверест» згідно протоколу засідання правління ОСББ «Еверест» від 15 липня 2010 року. Його робота на посаді голови правління ОСББ «Еверест» була постійною роботою в ОСББ «Еверест».

Відповідно до ухвали Апеляційного суду м. Києва від 24 жовтня 2013 року, його було відсторонено від посади голови правління ОСББ «Еверест» строком до 17 листопада 2013 року під час досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000280 від 28.11.2012 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 Кримінального кодексу України.

Строк дії ухвали визначено з 24 жовтня 2013 року по 17 листопада 2013 року

07 листопада 2013 року, відповідно до протоколу засідання правління ОСББ «Еверест» від 07 листопада 2013 року, його було звільнено з посади голови правління ОСББ «Еверест». В день його звільнення ОСББ «Еверест» не видало йому копію наказу про його звільнення з роботи. На день звільнення його посадовий оклад як голови правління ОСББ «Еверест» був 4 800 гривень на місяць.На дату незаконного звільнення він не використав щорічної відпустки у орієнтовній кількості - 35 днів. Разом з тим, у зв"язку з його незаконним звільненням були порушені його законні права на працю і призвело до морального страждання, втрати нормальних життєвих зв'язків, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, а значить йому заподіяна моральна шкода , розмір якої він оцінює в 30 156 гривень.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги уточнив, підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі, а саме:

- Визнати його звільнення з посади голови правління Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Еверест» незаконним.

- Поновити його на посаді голови правління Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Еверест».

- Стягнути з Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Еверест» на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

- Стягнути з Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Еверест» на його користь грошову компенсацію за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

- Стягнути з Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Еверест» на його користь у відшкодування моральної шкоди 30 156 гривень.

- Допустити негайне виконання рішення суду, при цьому надавши свої письмові пояснення та пояснивши суду, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 вересня 2014 року, залишеним в силі ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 05 листопада 2014 року визнано недійсним рішення правління ОСББ «Еверест» від 07 листопада 2013 року.

Постановою прокурора прокуратури Дарницького району м. Києва старшого радника юстиції Стригунова О.М. від 21 серпня 2015 року було закрито кримінальне провадження за №0000280 від 28.11.2012 року щодо Позивача у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України у зв'язку із відсутністю у його діях кримінального правопорушення.

На день звільнення посадовий оклад його як голови правління ОСББ «Еверест» був 4 800 гривень на місяць.

Отже, станом на 14 січня 2015 року орієнтовний розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить - 25 місяців X 4 800 гривень = 120 000 гривень.

Оскільки його було незаконно звільнено 07 листопада 2013 року, а заява про його поновлення розглядається більше одного року не з його вини , то підлягають задоволенню його позовні вимоги про виплату йому середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, тобто, з 07 листопада 2013 року по дату ухвалення рішення суду, а також про виплату йому грошової компенсації за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

Представник позивача ОСОБА_3, який діє за довіреністю НАР 652990 від 26.10. 2015 року уточнені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, при цьому зазначаючи, що ст. 46 Кодексу законів про працю України передбачений перелік підстав відсторонення працівників від роботи.

ст. 154-158 Кримінального процесуального кодексу України передбачено можливість та порядок відсторонення особи від посади.

Водночас, в силу приписів КЗпП України, відсторонення від роботи (посади) не припиняє трудовий договір між Позивачем та ОСББ «Еверест».

Ч. 2 ст. 47 КЗпП України встановлено, що у разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи.

Ч. 1 ст. 235 КЗпП України встановлено, що у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Ч. 4 ст. 235 КЗпП України встановлено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

З зазначених вище обставин та приписів закону вбачається, що, оскільки рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 вересня 2013 року визнано недійсними рішення правління ОСББ «Еверест» від 07 листопада 2013 року, зокрема, щодо звільнення Позивача з посади голови правління ОСББ «Еверест» і в день звільнення Позивача йому не було видано наказу про його звільнення з роботи, то звільнення Позивача відбулося без законної підстави, а значить позовні вимоги Позивача в частині поновлення його на посаді голови правління ОСББ «Еверест» є обґрунтованими і підлягають задоволенню та негайному виконанню. Ч. 2 ст. 235 КЗпП України встановлено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Із зазначених вище обставин та приписів закону вбачається, що оскільки Позивача було незаконно звільнено 07 листопада 2013 року, а заява про його поновлення розглядається більше одного року не з вини Позивача, то підлягають задоволенню позовні вимоги Позивача про виплату йому середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, тобто, з 07 листопада 2013 року по дату ухвалення рішення суду.

Ч. 1 ст. 47 КЗпП України встановлено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

ст. 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Ч. 1 ст. 83 КЗпП України встановлено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей.

Ст. 238 КЗпП України встановлено, що при розгляді трудових спорів у питаннях про грошові вимоги, крім вимог про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи (стаття 235), орган, який розглядає спір, має право винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком.

На дату незаконного звільнення Позивач не використав щорічної відпустки у орієнтовній кількості - 35 днів.

При незаконному звільненні Позивача. позивачу, в день звільнення - 07 листопада 2013 року, не виплатили усіх сум. що належать Позивачу від ОСББ «Еверест», зокрема, грошову компенсацію за всі не використані Позивачем дні щорічної відпустки.

Із зазначених вище обставин та приписів закону вбачається, що оскільки Позивача було незаконно звільнено 07 листопада 2013 року, то підлягають задоволенню позовні вимоги Позивача про виплату йому грошової компенсації за всі не використані Позивачем дні щорічної відпустки. ст. 237 і КЗпП України встановлено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Із зазначених вище обставин та приписів закону, вбачається, що Позивач незаконне звільнення Позивача порушило його законні права на працю і призвело до моральні страждання, втрати нормальних життєвих зв'язків, що вимагало від Позивача додаткових зусиль для організації свого життя, а значить підлягають задоволенню позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди Позивача, розмір якої Позивач оцінює в 30 156 гривень.

Представник відповідача ОСОБА_6, який діє за довіреністю № б/н від 13 січня 2016 року позовні вимоги не визнав та просив у їх задоволенні відмовити, надавши письмові пояснення та докази в обгрунтування своїх заперечень.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Як встановлено у судовому засіданні та слідує із матеріалів справи , у зв'язку з невиконанням ОСОБА_2 своїх службових обов'язків та відсторонення його від посади на підставі ухвали Апеляційного суду м. Києва від 24.10. 2013 року у справі №1 l-cc/796/l 857/2013 (підозра у вчинення тяжкого злочину пов'язаного з розтратою грошових коштів ОСББ «Еверест») 07.11.2013 року було проведено засідання правління Об'єднання на порядку денному якого було переобрання голови правління Об'єднання.

07.11.2013 року на підставі протоколу засідання правління ОСББ «Еверест» від 07.11. 2013 року було звільнено з посади голови правління ОСББ «Еверест» ОСОБА_2 через втрату довір'я.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 вересня 2014 року, залишеним в силі ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 05 листопада 2014 року визнано недійсним рішення правління ОСББ «Еверест» від 07 листопада 2013 року ( а.с. 170-174) з підстав порушенням вимог Статуту ОСББ "Еверест" щодо його скликання та за відсутності кворуму.

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Статтею 7 ЗУ «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» передбачено, що вищим органом управління об'єднання є загальні збори. Загальні збори скликаються і проводяться згідно з вимогами статуту об'єднання. Загальні збори правомочні, якщо на них присутні більше половини членів об'єднання. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов'язковим для всіх членів об'єднання.

Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

05.04.2014 року загальними зборами ОСББ "Еверест" прийнято рішення про обрання нового складу правління, до якого ОСОБА_2 не було включено.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», обрання членів правління відноситься до виключної компетенції загальних зборів об'єднання.

Відповідно до п.4.14 статуту ОСББ «Еверест», порядок обрання та відкликання членів правління, їх кількісний склад та терміни обрання встановлюються загальними зборами.

Пунктом 4.7 статуту ОСББ «Еверест» встановлено, що правління зі свого складу обирає голову правління і його заступника.

Рішенням правління ОСББ «Еверест», яке оформлено протоколом №7 від 19.05.2014 року обрано голову правління - ОСОБА_7, та заступника голови правління - ОСОБА_8

Згідно з ч. З ст. 221 КЗпП України, установлений порядок розгляду трудових спорів (комісія по трудовим спорам, суди) не поширюється на спори про дострокове звільнення від виборної платної посади членів громадських та інших об'єднань громадян за рішенням органів, що їх обрали.

Відповідно до Статті 10 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку", загальні збори скликаються і проводяться згідно з вимогами статуту об'єднання.

Рішення загальних зборів ОСББ «Еверест» від 05.04.2014року, яке оформлене протоколом №2 є чинне та в судовому порядку не скасовано.

Отже, враховуючи наявність рішення загальних зборів про обрання нового складу правління ОСББ, поновлення ОСОБА_2 на посаді голови правління неможливе, оскільки це питання відноситься до виключної компетенції загальних зборів (обрання членів правління) та правління ОСББ (обрання голови).

Згідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» за № 14 від 18.12.2009 року, - рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (ч.1 ст. 213 ЦПК України).

Відповідно до 4.8 ст.10 ЗУ «Про об"єднання співвласників багатоквартирного будинку», до виключної компетенції загальних зборів відноситься, зокрема, затвердження кошторису. Дане положення закону кореспондується з п. 5.5 Статуту ОСББ «Еверест»,

Згідно п. 6.2 Статуту ОСББ «Еверест», використання та розпорядження коштами здійснюється відповідно до статуту та затвердженого кошторису.

Рішення загальних зборів ОСББ «Еверест» щодо затвердження кошторису (заробітної плати) не приймалось.

Таким чином, доданий до позовної заяви штатний розпис не є належним та допустим документом, який підтверджує розмір заробітної плати ОСОБА_2

Отже вимога про стягнення за час вимушеного прогулу середнього розміру заробітної плати є незаконною.

Що стосується позовних вимог позивача про відшкодування моральної шкоди у розмірі 30 156 грн., то суд також вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки суд прийшов до висновку про відсутність порушення відповідачем прав позивача.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Як роз'яснив Пленум ВСУ № 4 від 31.03.1995 р. в п. 5 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (не майнової) шкоди» обов'язковому з'ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (не майнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діями заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат не майнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду ті з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Таким чином, у разі задоволення вимоги про стягнення моральної шкоди на користь позивача суд повинен бути впевненим в наявності такої шкоди, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини відповідача в її заподіянні. Однак, в судовому засіданні позивач та його представник не надали та в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджують факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат не майнового характеру.

Обов'язковою підставою для деліктної відповідальності за завдання моральної шкоди є встановлення причинного зв'язку між шкодою і протиправною поведінкою особи.

Моральна шкода відшкодовується лише за наявності вини особи, яка завдала шкоди,

З позовної заяви вбачається, що позивач ОСОБА_2 звинувачує в завданні йому моральної шкоди саме ОСОБА_7

Разом з тим, позивач ставить позовні вимоги про відшкодування моральної шкода саме до юридичної особи - ОСББ «Еверест» та не вказує, яким саме рішенням чи діями ОСББ «Еверест» завдало моральної шкоди позивачу .

Таким чином, позивачем не доведено завдання йому моральної шкоди саме відповідачем, тому суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди.

Згідно ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Частиною 2 статті 16 ЦК України встановлений перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, серед яких:1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення;5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна право відношення; 7) припинення право відношення;8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Виходячи з викладеного, суд не вбачає необхідності та не знаходить обґрунтованих підстав для застосування інших способів захисту, окрім встановлених ст.. 16 ЦК України, та задоволення позовної вимоги ОСОБА_2 про накладання на службову особу голову правління ОСББ "Еверест" ОСОБА_7 вину в незаконному звільненні позивача, оскільки, по-перше, факт незаконного звільнення судом не встановлено, відповідно й оплата за час вимушеного прогулу не може проводитись. По-друге, в ході розгляду справи вина ОСОБА_7 чи ОСББ « Еверест» не встановлювалась та не розглядалась.

З огляду на вищевикладені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись ЗУ «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», ст.ст.116,235, 237-1 Кодексу Законів про працю України, ст.. 16 ЦК, ст. 4, 10, 11, 59, 60, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОБ"ЄДНАННЯ СПІВЛАСНИКІВ БАГАТОКВАРТИРНОГО БУДИНКУ "ЕВЕРЕСТ" про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та суми відшкодування моральної шкоди, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення . Особи, які брали участь у

справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 16 січня 2016 року.

СУДДЯ Л.К. ЛЕОНТЮК