Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Протасова О. М. ,

при секретарі Хрішкова Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Розаліївський", третя особа - державний нотаріус Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулись до суду з цим позовом, уточнивши який, зазначили, що 21.03.2015 р. померла їх мати ОСОБА_5, яка залишила заповіт, відповідно до якого все належне їй майно заповіла позивачам. Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку №36 по вул.Миру у с.Розаліївка Білоцерківського району Київської області та дві земельні ділянки за цією адресою, а також дві земельні ділянки, що розташовані на території Розаліївської сільської ради Білоцерківського району та грошові вклади. Окрім того, до складу спадщини входила частка у статутному капіталі СВК "Розаліївський" с.Рзаліївка Білоцерківського району, яка належала її чоловіку ОСОБА_6, котрий був засновником СВК "Розаліївський" та помер 22.03.2002 р. Мати прийняла спадщину, однак не оформила своїх спадкових прав, оскільки не знала цієї обставини.

У встановлений законом строк вони звернулись до нотаріуса - третьої особи у справі, з заявами про прийняття спадщини. На запит нотаріуса реєстраційна служба Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області повідомила про те, що за матеріалами реєстраційної справи СВК "Розаліївський", а саме, Установчого договору про створення СВК "Розаліївський" від 02.02.2000 р. та ст.5 Статуту СВК "Розаліївський" від 02.02.2000 р., зареєстрованого Білоцерківською РДА 17.03.2000 р., ОСОБА_6 був засновником зазначеного кооперативу. Не отримавши документів, що підтверджують належність майна спадкодавцеві, постановою від 25.11.2015 р. державний нотаріус Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_4 відмовив позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку у статутному капіталі СВК "Розаліївський", яка належала ОСОБА_6 Оскільки мати фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_6, однак не оформила своїх спадкових прав, позивачі просили визнати за кожною з них право власності у порядку спадкування за заповітом на 1/3 частку у спадковому майні - частці ОСОБА_6 у пайовому фонді Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Розаліївський".

У судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_7, який діє на підставі довіреності, підтримав позов, посилаючись на наведені у ньому обставини.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_8, який діє на підставі договору про надання правової допомоги, вважав, що позов задоволенню не підлягає як необґрунтований.

Третя особа - державний нотаріус Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_4 у судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи в її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала.

Вислухавши представників позивачів, дослідивши матеріали даної справи та цивільної справи №2-248/10 за позовом ОСОБА_9 до СВК "Розаліївський" про стягнення вартості частини майна кооперативу, пропорційної розміру пайовика у пайовому фонді кооперативу, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, на підставі такого.

Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається зі свідоцтва про одруження серії //І-УР №008960, виданого Розаліївською сільською радою Білоцерківського району 07.01.1964 р., ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, одружились 07.01.1964 р.

Зі свідоцтв про народження та про одруження судом установлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 були батьками позивачів по справі - ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2; останнім прізвище було змінене у звязку з укладенням шлюбу.

Згідно зі свідоцтвами про смерть, ОСОБА_6 помер 22.03.2002 р. ( свідоцтво про смерть серії 1-БК №377857, видане Виконкомом Розаліївської сільської ради 25.03.2002 р.), а ОСОБА_5 24.03.2015 р. (свідоцтво про смерть серії 1-ОК №333850, видане Виконкомом Розаліївської сільської ради 24.03.2015 р.).

Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом, посвідчених 04.10.2002 р. за р.н. 1-3882 та 21.11.2002 р. за р.н.1-4578 державним нотаріусом Узинської державної нотаріальної контори ОСОБА_10, після смерті ОСОБА_6 ОСОБА_5 була спадкоємцем належного йому майна житлового будинку №36 по вул.Миру у с.Розаліївка Білоцерківського району, земельних ділянок за зазначеною адресою та права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім.Кірова Розаліївської сільської ради розміром 3.65 в умовних кадастрових гектарах.

З листа реєстраційної служби Білоцерківського МРУЮ Київської області №2508 від 05.11.2015 р. вбачається, що за матеріалами реєстраційної справи СВК "Розаліївський", а саме, Установчого договору про створення СВК "Розаліївський" від 02.02.2000 р. та ст.5 Статуту СВК "Розаліївський" від 02.02.2000 р., зареєстрованого Білоцерківською РДА 17.03.2000 р., ОСОБА_6 був засновником зазначеного кооперативу з вступним внеском в розмірі 250 грн. до пайового фонду кооперативу, який становив 1250 грн.

Як повідомив позивач листом №34 від 02.04.2016 р., у СВК "Розаліївський" установчий договір від 02.02.2000 р. про створення кооперативу відсутній, даних про те, що ОСОБА_6 був засновником СВК "Розаліївський", немає.

Однак в матеріалах цивільної справи №2-248/10 за позовом ОСОБА_11 до СВК "Розаліївський" наявний Установчий договір про створення сільськогосподарського виробничого кооперативу "Розаліївський" від 02.02.2000 р. та Статут сільськогосподарського виробничого кооперативу "Розаліївський", який прийнятий рішенням установчих зборів членів кооперативу 02.02.2000 р. та зареєстрований Білоцерківською районною державною адміністрацією 17.03.2000 р.

З п.1.5 зазначеного Статуту вбачається, що Статут кооперативу є основним правовим документом, що регулює його діяльність і діє протягом усього періоду існування кооперативу.

Згідно з п.1 Статуту та Установчого договору, засновниками кооперативу є ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до п.6.2 Установчого договору, пайовий фонд СВК "Розаліївський" становить 1250 грн. та формується за рахунок вступних внесків засновників і розділяється на частки серед них, у тому числі, ОСОБА_6 в розмірі 250 грн.

Зі свідоцтв про право на спадкування за законом на нерухоме майно та земельні ділянки, що належали ОСОБА_6, судом встановлено, що після смерті ОСОБА_6 його спадкоємцем була ОСОБА_5

З постанови від 25.11.2015 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Узинської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 судом встановлено, що ОСОБА_5 залишила заповіт, посвідчений Розаліївською сільською радою Білоцерківського району Київської області 23.01.2004 р. на імя позивачів по справі ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_16, які у встановлений законом строк звернулись з заявами про прийняття спадщини.

З цієї ж постанови вбачається, що відповідачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку в статутному капіталі СВК "Розаліївський" с.Розаліївка Білоцерківського району Київської області, яка належала померлому 22.03.2002 р. ОСОБА_6 , у звязку з ненаданням установчих документів кооперативу, які б підтверджували належність майна спадкодавцеві.

Відповідно до ст.524 ЦК УРСР 1963 року, який був чинним на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6, спадкування здійснюється за законом та по заповіту; спадкування за законом має місце, коли і оскільки воно не змінене заповітом.

Згідно зі ст.ст.529, 548, 549 того ж Кодексу, при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є діти спадкодавця та другий з подружжя; для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв; прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини; визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном чи подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Враховуючи наведені норми та встановлені обставини, суд вважає, що ОСОБА_5 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_6 у встановлений законом строк, у тому числі, ті, що витікають з правовідносин з СВК "Розаліївський".

Позивачі у свою чергу також у встановлений законом строк прийняли спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_5 відповідно до ст.ст. ст.ст.1217,1222 ЦК України, які передбачають, що спадкування здійснюється за законом або за заповітом; право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, і таке право виникає у день відкриття спадщини.

Згідно зі ст.1218 того ж Кодексу, до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Беручи до уваги, що на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 майнові права, які вона успадкувала після смерті ОСОБА_6, не припинились, і вона спадщину прийняла, суд вважає, що позивачі довели своє право на спадкування всіх належних їй майнових прав, що витікають з правовідносин з СВК "Розаліївський".

Однак, задовольняючи позов частково, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.10 Закону України "Про сільськогосподарську кооперацію" в редакції Закону України N3047-IIІ від 07.02.2002, яка діяла в день відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6, членство в кооперативі припиняється у разі смерті члена кооперативу; порядок та майнові наслідки припинення членства в кооперативі визначаються його статутом.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.25 того ж Закону у тій же редакції, право власності членів кооперативу - фізичних осіб на пай є спадковим; спірні питання щодо права власності на пай вирішуються згідно із законами України.

Згідно з термінами, що їх вжито у зазначеному Законі в редакції, яка була чинною на день відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6, пай - це майновий внесок члена кооперативу у створення та розвиток кооперативу, який здійснюється шляхом передачі кооперативу майна, в тому числі грошей, майнових прав, а також земельної ділянки, а вступний внесок - це внесок фізичної або юридичної особи в грошовій формі понад пай при вступі в кооператив для організаційного забезпечення його діяльності в розмірах, встановлених статутом; вступний внесок зараховується в неподільний фонд і у разі виходу з кооперативу не повертається (ст.1 вказаного Закону).

За змістом ст.21 вказаного Закону, кооператив за рахунок власного майна формує відповідні майнові фонди: пайовий та неподільний; неподільний фонд утворюється за рахунок вступних внесків та майна кооперативу, пайові внески членів кооперативу до нього не включаються.

Згідно з п.п.4.1, 5.4.1 Статуту СВК "Розаліївський", вступний внесок ОСОБА_17 становив 250 грн. та входив до неподільного фонду кооперативу.

За змістом пунктів 4, 5.4.1 Статуту СВК "Розаліївський" та п.п.9.1, 9.2 Установчого договору про його утворення, членство в кооперативі припиняється в разі смерті члена кооперативу; у разі смерті члена кооперативу його спадкоємці мають переважне право вступу до кооперативу; при відмові спадкоємця від вступу до кооперативу, або відмові кооперативу у прийнятті до нього спадкоємця йому видається чи виплачується вартість частини майна кооперативу, що пропорційна паю спадкоємця у майні кооперативу, яка визначається на основі балансу кооперативу на момент виходу з нього члену кооперативу та виплачується після затвердження фінансового звіту за рік, в якому член кооперативу припинив своє членство.

Тому суд вважає, що ОСОБА_5 як спадкоємець користувалась тільки правами, передбаченими п.п.9.1, 9.2 Установчого договору кооперативу.

Однак право вступу до кооперативу є особистим немайновим правом, яким ОСОБА_5 не скористалась, тому суд вважає, що позивачі успадкували тільки майнове право на пай ОСОБА_6 у частині майна кооперативу, пропорційній його паю у майні кооперативу.

Між тим позивачі в обґрунтуванні позову визначають як спадкове майно частку ОСОБА_6 у статутному капіталі кооперативу, однак в позовній вимозі спадковим майном визначають частку ОСОБА_6 у пайовому фонді СВК "Розаліївський".

З п.8.4 Статуту СВК "Розаліївський" вбачається, що ці поняття є різними, оскільки майно кооперативу поділяється на пайовий і неподільний фонди; вступний внесок належить до неподільного фонду.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог, тому суд вважає, що вимога позивачів про визнання в рівних частках права на спадкування частки ОСОБА_6 у пайовому фонді СВК "Розаліївський" ґрунтується на законі і установчих документах кооперативу, а тому підлягає задоволенню.

Однак доказів порушення відповідачем їх прав як спадкоємців позивачі суду не надали, тому у задоволенні позову в частині визнання права власності на спадкове майно частку ОСОБА_6 у пайовому фонді СВК "Розаліївський" суд відмовляє.

Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст.88 ЦПК України та, задовольняючи позов частково, стягує з відповідача на користь позивачів половину сплаченого ними судового збору - 243 грн. 60 коп.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.10,11,60,88,209,212, 213, 215,294-296 ЦПК України, суд , -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Розаліївський", третя особа - державний нотаріус Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 право на спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, яка померла 21.03.2015 року, по 1/3 частині за кожною від частки ОСОБА_6 у пайовому фонді Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Розаліївський".

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Розаліївський" на користь ОСОБА_1 243 грн. 60 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги , якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_18