Справа № 196/752/16-ц
№ провадження 2/196/21/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2016 року смт. Царичанка Дніпропетровської області

Царичанський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого - судді Бойка Ю.О., з участю секретаря судового засідання Кузнецової Г.С., позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - ОСОБА_3, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета позову: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_4. ОСОБА_3, ОСОБА_6, Могилівська сільська рада Царичанського району Дніпропетровської області, про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, а також за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6, про визнання права власності за набувальною давністю на нерухоме майно, та врахувавши складність справи, у зв'язку з чим, відкладаючи, як виняток, складання повного рішення на строк не більше як п'ять днів з дня закінчення розгляду справи, забезпечивши проголошення вступної і резолютивної частини рішення згідно ст. 209 ч.3 ЦПК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в Царичанський районний суд Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2, предмет якого склали такі вимоги: 1. Встановити юридичний факт, що вона, ОСОБА_1 є донькою померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 батька ОСОБА_9 та померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 матері ОСОБА_10; 2. Визнати за нею, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 право власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1, що належав за життя померлому ОСОБА_9.

Свої позовні вимоги обґрунтовує посиланням на ст.ст. 1216-1218, 1221-1222, 1225, 1266 ЦК України.

Як на докази посилається на такі документи: паспорт громадянина України на ім'я ОСОБА_1 з довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера (а.с.5); свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 (а.с.6); свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 (а.с.7); паспорт громадянина України на ім'я ОСОБА_2 з карткою фізичної особи- платника податків (а.с.8); свідоцтво про смерть серії НОМЕР_5 (а.с.9); свідоцтво про смерть серії НОМЕР_6 (а.с.10); довідка Виконавчого комітету Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області № 1784 від 19.07.2016 року (а.с.11); свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок (а.с.12); технічний паспорт на житловий будинок індивідуального житлового фонду за адресою Кірова, 3 (а.с.13-15); висновок про оціночну вартість житлового будинку (а.с.16); лист Комунального підприємства "Царичанське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської обласної ради" від 22.06.2016 року № 169 (а.с.17); лист Царичанської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 11.07.2016 року (а.с.18); постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.07.2016 року (а.с.19).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на таке.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер її батько ОСОБА_9, який постійно проживав в власному будинку по АДРЕСА_1.

Разом з ним постійно проживали в будинку його дружина ОСОБА_10, вона, її чоловік ОСОБА_4 та діти ОСОБА_3, ОСОБА_5 і ОСОБА_11.

Викладені обставини підтверджується свідоцтвом про смерть Могилівською сільської ради серії НОМЕР_5 від 05 січня 1993 року та довідкою виконкому № 1784 від 19.07.2016 раку.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її мати ОСОБА_10, що підтверджується свідоцтвом про смерть її серії НОМЕР_6 виданого 01 липня 1993 року Могилівською сільською радою Царичанського району Дніпропетровської області.

Після смерті батьків залишилось спадкове майно, яке складається з житлової будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, вартістю 4800, який належав померлому батьку ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 25.09.1989 року, виданого головою виконкому тодішньої Царичанської районної Ради народних депутатів згідно рішення виконкому № 273/8 від 23.08.1989 року.

Спадкоємцями спадкового майна батьків є лише вона і її брат ОСОБА_2, який на день смерті батьків разом з ними не проживав і заяви нотаріусу про прийняття спадщини не подавав.

У встановленому ст. 525 ЦК України (1963 року) порядку вона прийняла спадщину батьків і в липні 2016 року звернулась з заявою до державного нотаріуса Царичанської державної нотаріальної контори Фрізен Наталії Юріївни про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на спадковий житловий будинок.

Постановою державного нотаріуса від 11 липня 2016 року у видачі їй свідоцтва про праву на спадщину за законом на житловий будинок було відмовлено у зв'язку з відсутністю оригінала свідоцтва про право власності на будинок та документів про родинні відносини з померлим.

Родинні відносини з померлим підтверджуються її свідоцтвом про народження в якому її батьком записаний ОСОБА_9 та матір'ю ОСОБА_10 та довідкою Могилівської сільської ради від 19.07.2016 року, про те,що вона є донькою померлого ОСОБА_9

Право власності на житловий будинок підтверджується свідоцтвом від 25.09.1989 року про право власності ОСОБА_9 на житловий будинок та технічним паспортом на будинок, що знаходиться в Царичанському БТІ в інвентаризаційні справі, ксерокопії яких нею додаються.

А також підтверджується довідкою Царичанського БТІ від 22.06.2016 року № 169 про те, що відповідно до наявних документів будинок по АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_9

Третя особа ОСОБА_3 пред'явив позов до позивача та відповідача, заявивши самостійні вимоги на предмет спору.

Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2016 року прийнято до спільного розгляду з первісним позовом та об'єднано в одне з ним провадження позов третьої особи ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_11, ОСОБА_6, предмет якого склала вимога про визнання за ним, ОСОБА_3 права власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 вартістю 48 200 грн.

Свої зустрічні позовні вимоги обґрунтовує посиланням на ст.ст. 3, 5, 12, 118-120, 123-125 ЦПК України, ст. 328 ч.1, ст. 344 ч.ч. 3, 4 ЦК України.

Як на докази посилається на такі документи: паспорт громадянина України на ім'я ОСОБА_3 з довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера (а.с.32-33); довідка Виконавчого комітету Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області № 2428 від 23.09.2016 року (а.с.34); паспорт громадянина України на ім'я ОСОБА_1 з довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера (а.с.35); паспорт громадянина України на ім'я ОСОБА_2 з карткою фізичної особи- платника податків (а.с.36); паспорт громадянина України на ім'я ОСОБА_4 з довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера (а.с.37); паспорт громадянина України на ім'я ОСОБА_13 з карткою фізичної особи- платника податків (а.с.38-39); паспорт громадянина України на ім'я ОСОБА_7 з довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера (а.с.40-41); паспорт громадянина України на ім'я ОСОБА_6 з довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера (а.с.42-45).

На обґрунтування своїх позовних вимог до позивача до відповідача ОСОБА_3 послався на таке.

З 1978 року він проживає в житловому будинку АДРЕСА_1, разом з ним проживали його сестри ОСОБА_5 та ОСОБА_11, їхні батьки ОСОБА_1, ОСОБА_4.

Власник будинку - їх дідусь (по матері) ОСОБА_9, помер ІНФОРМАЦІЯ_4, його жінка та їхня бабуся ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_5.

Його сестра ОСОБА_5 в 1993 року виписалась з будинку і перестала в ньому проживати. ОСОБА_11 перестала жити з 1995 року.

В 1999 році він одружився з ОСОБА_6, і з цього часу він став проживати в будинку самостійно від батьків. Він сплачує комунальні послуги, робить весь поточний ремонт як житлового будинку, так і господарських будівель і споруд. Тобто добросовісно та відкрито володіє будинком більше десяти років, використовую земельну ділянку за призначенням (по цей час земельна ділянка для обслуговування будинку не приватизована).

У вересні 2016 року він дізнався, що його мати ОСОБА_1, намагається оформити документи на цей будинок, як на спадкове майно. Згідно оцінки, проведеної 14.07.2016 року, ринкова вартість житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями складає 48200 грн.

Він намагався поговорити з ОСОБА_1 з приводу оформлення житлового будинку, але вона відповіла, що все буде вирішувати суд і вже в Царичанському районному суді є позовна заява від неї. Таким чином, його прав на цей будинок вона не визнає.

Більше десяти років він вільно користується будинком з господарськими спорудами та будівлями, використовує землю за призначенням, з боку сусідів на нього дорікань немає. На даний час захистити свої права він може лише в судовому порядку.

Згідно п. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно п. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). За п. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

В судовому засіданні наполягав на задоволенні своїх позовних вимог, посилаючись на справедливість і законність своїх вимог та просив відмовити первісному позивачеві в позові.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 визнала позов свого сина - ОСОБА_3, про визнання за ним права власності на житловий будинок за набувальною давністю, у зв'язку з чим не наполягала на задоволенні її позовних вимог до ОСОБА_2. Заяви про прийняття судом відмови від позову не подавала.

Відповідач ОСОБА_2 заперечував проти задоволення позову ОСОБА_1, але заявив про визнання позову ОСОБА_3. У вирішенні спору поклався на розсуд суду.

Треті особи, які не заявили самостійних вимог щодо предмета позову, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 у вирішенні спору поклалися на розсуд суду, так як свого інтересу та претензій на нерухомість вони не мають.

Могилівська сільська рада Царичанського району Дніпропетровської області до суду свого представника не направила, власної правової позиції по справі не висловила.

Перевіривши надані суду документи, з'ясувавши правові позиції сторін в судовому процесі, прийнявши визнання зі сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пред'явленого до них позову ОСОБА_3, який заявив самостійні вимоги на предмет спору за первісним позовом ОСОБА_1, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_3 слід задовольнити, визнавши за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а первісний позов ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалюючи рішення суд виходив з такого.

Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Приписами частин першої, другої, четвертої статті 344 ЦК України встановлено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Розглянувши справу, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_3 підлягає задоволенню в повному обсязі на підставі ст.ст. 15, 16, 20, 328, 344 Цивільного кодексу України.

Обставини, викладені ним в позовній заяві, були визнані ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.

Судом встановлено, що визнання відповідачами цього позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, так як юридична доля нерухомого майна не є визначеною, ОСОБА_3 безперервно та відкрито володіє і користується цим майном більше 10 років, інші особи не заявляють своїх вимог на предмет спору.

Із встановлених обставин випливає, що між сторонами існують правові відносини щодо набуття права власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, до яких повинні бути застосовані ст.ст. 328, 344 ч.ч. 1, 2, 4 Цивільного кодексу України.

Понесені ОСОБА_3 судові витрати згідно приписів ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України підлягають стягненню з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частинах.

За викладених обставин, врахувавши прийняття судом визнання позову ОСОБА_3 протилежною стороною та задоволення його позовних вимог щодо визнання за набувальною давністю права власності на нерухоме майно, а також врахувавши те, що ОСОБА_1 заявила в судовому засіданні про своє небажання підтримувати пред'явлений нею первісний позов за відсутності клопотання про прийняття судом відмови від позову, суд дійшов висновку, що слід відмовити повністю в задоволенні її позову до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за законом. У зв'язку з цим понесені ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 11, 60, 174, 208, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 відмовити повністю в позові до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за законом.

Визнання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позову ОСОБА_3 прийняти.

Позов ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (нкпп - НОМЕР_2), право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Набуте ОСОБА_3 за рішенням суду право власності на нерухоме майно за набувальною давністю виникає з моменту державної реєстрації.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 275,60 грн. в порядку відшкодування частини понесених позивачем судових витрат зі сплати судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 275,60 грн. в порядку відшкодування частини понесених позивачем судових витрат зі сплати судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Царичанський районний суд Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Царичанського районного суду

Дніпропетровської області Ю.О. Бойко