АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 22ц/790/4845/16 Головуючий І інстанції -
Справа: № 2-4667/08 ОСОБА_1
Категорія: право власності Доповідач Костенко Т.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Костенко Т.М.

суддів: Колтунової А.І., Кругової С.С.

за участю секретаря Кравченко О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» - ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 червня 2008 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Харківської міської ради про визнання права власності, -

в с т а н о в и л а:

05.05.2008 року позивач ОСОБА_3 звернувся у суд з позовом до Харківської міської ради, у якому просив визнати за ним право власності на самовільно реконструйоване нежитлове приміщення літ. А-3, колишню квартиру №1, розташовану в будинку №92 по пр. Леніна в м. Харкові, загальною площею 44,3 кв. м.

В обґрунтування позову посилався на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 19.02.2008 року , укладеного між позивачем та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, позивач придбав спірну квартиру. Після набуття права власності та реалізовуючи дане право в житловому приміщенні , позивачем було проведено ремонтні роботи та реконструкцію вказаного приміщення.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 червня 2008 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Визнано за ОСОБА_3 право власності на самовільно реконструйоване нежитлове приміщення літ. А-3, колишню квартиру №1, розташовану в будинку №92 по пр. Леніна в м. Харкові, загальною площею 44,3 кв. м.

На зазначене судове рішення представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, вважає рішення незаконним.

Апеляційні вимоги обґрунтовані тим, що суд неповно зясував обставини, що мають значення для справи, не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, та не сприяв повному, обєктивному і неупередженому розгляду справи.

Апелянт зазначає, що вказаним судовим рішенням безпосередньо зачіпаються права та інтереси ТОВ «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал», оскільки останнім викуплене право вимоги з ОСОБА_7 боргу за кредитним договором та договором іпотеки від 19.02.2008 року, що були укладені між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 Звертаючись до суду з позовом, рішення за розглядом якого оскаржується, ОСОБА_3 зазначені факти приховав від суду та інших зацікавлених осіб та фактично перевів житлове іпотечне майно в нежиле.

Таким чином, апелянт стверджує про наявність правового звязку між ТОВ «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» та квартирою № 1 в будинку № 92 по просп. Науки (Леніна) у м. Харкові, а також факт порушення прав товариства у звязку з прийняттям судового рішення.

Крім того, апелянт зазначає, що при вирішенні даного спору суд першої інстанції повинен був переконатися в тому, що при здійсненні позивачем реконструкції належної йому квартири АДРЕСА_1 не будуть порушені права інших осіб, що як проживають в домоволодіння так і не проживають там, але прийняте рішення може зачіпати їх права та охоронювані законом інтереси.

Згідно діючого на той час Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2004р. №1243 передбачено затвердження акту державної приймальної комісії органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування, що утворив цю комісію, та реєстрацію в інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, яка видала дозвіл на виконання будівельних робіт.

Крім того, судом не узято до уваги, що органи ДержСЕС в обовязковому порядку повинні були надати своє погодження, як при затвердженні проектної документації на будівництво, так і прийнятті обєкту в експлуатацію, а органи Держпожнагляду - відповідний дозвіл на експлуатацію новоствореного об'єкту нерухомого майна

А тому, апелянт вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують відповідність реконструйованого приміщення колишньої квартири АДРЕСА_1 державним санітарним, екологічним, протипожежним нормам тощо, а наданий позивачем технічний висновок не є достатньою підставою для визначення можливості подальшої безпечної експлуатації нежитлового приміщення колишньої квартири.

Матеріали справи не містять даних щодо отримання позивачем дозволу Інспекції ДАБК у Харківській області на виконання будівельних робіт, розроблення та погодження в установленому порядку проекту з реконструкції квартири, погодження з управлінням містобудування та архітектури Департаменту містобудування, архітектури та земельних відносин Харківської міської ради відповідно до вимог ЗУ «Про архітектурну діяльність» паспорту фасаду тощо. Позивачем не надано до суду доказів отримання рішення сесії міської ради про надання дозволу на збереження самовільно збудованого обєкту.

Позивач у позові про визнання права власності - особа, яка вже є власником.

Враховуючи викладене вище, апелянт просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове, яким у задоволені позову відмовити у повному обсязі. Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, за договором купівлі-продажу, посвідченим 19.02.2008 року приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_8, реєстровий №150, ОСОБА_3 придбав квартиру АДРЕСА_2 (колишня назва - просп.Леніна) у м. Харкові; придбання цієї нерухомості позивачем було здійснено за рахунок кредитних коштів, отриманих в ЗАТ «ОТП Банк» за кредитним договором №ML-708/028/2008 від 19.02.2008 року. Для забезпечення повного і своєчасного виконання боржником ОСОБА_3 боргових зобов'язань за кредитним договором № ML-708/028/2008 від 19.02.2008 року, квартиру АДРЕСА_1 за договором іпотеки №PML-708/028/2008, посвідченого 19.02.2008 року приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_8, реєстровий №157, було передано в іпотеку ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк»), на підставі чого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_8 до Державного реєстру іпотек було внесено відповідний запис та накладено заборону на відчуження зазначеної квартири. За договором купівлі-продажу кредитного портфелю, укладеного 12.11.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» (продавець) та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (покупець), ПАТ «ОТП Банк» продав (відступив), а ТОВ ОТП «Факторинг Україна» придбало права на кредитний портфель, який включає в себе кредитні договори, а покупець приймає такий кредитний портфель та зобовязується сплатити на користь продавця винагороду. Згідно витягу з додатку 1 до договору купівлі - продажу кредитного портфелю від 12.11.2010 року, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» отримало право вимоги до ОСОБА_3 за кредитним договором №ML-708/028/2008 від 19.02.2008 року в сумі 98 950,17 дол. США. У звязку з укладенням договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 12.11.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», за договором про відступлення права вимоги, посвідченого 12.11.2010 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_9, реєстровий №8893, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшло від ПАТ «ОТП Банк» право вимоги за іпотечним договором №PML-708/028/2008 від 19.02.2008 року, укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_8 за реєстровий №157 з усіма змінами та доповненнями, за якими забезпечується повне і своєчасне виконання грошових зобовязань боржника за кредитним договором №ML- 708/028/2008 від 19.02.2008 року.

25 квітня 2016 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та апелянтом було укладено договір факторингу №25/04/20164)1 за яким ТОВ «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» отримало у власність право вимоги до фізичної особи ОСОБА_3. Право вимоги виникло на підставі кредитного договору №ML-708/028/2008 від 19.02.2008 року, укладеного із ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк». Обсяг прав вимоги до ОСОБА_3 складає 119 605 доларів США 43 центів, що становить з 031 237 грн. 67 копійок за офіційним курсом НБУ, який встановлений на дату підписання цього договору. У звязку з укладанням договору факторингу №25/04/2016-01 від 25.04.2016 року, між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» було укладено договір про відступлення прав, що був 26.04.2016 року нотаріально посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_10, реєстровий №710, згідно якого ТОВ «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» отримало право вимоги за договором іпотеки договором №PML-708/028/2008 від 19.02.2008 року, укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_8 за реєстровий №157 з усіма змінами та доповненнями, за якими забезпечується повне і своєчасне виконання грошових зобовязань боржника за кредитним договором №ML-708/028/2008 від 19.02.2008 року. Відповідно до п. 5-2. договору Іпотеки №PML-708/028/2008 від 19.02.2008 року, протягом дії цього договору Іпотекодавець (ОСОБА_3А.) зобовязаний зокрема не здійснювати будь-яке перепланування чи реконструкцію предмета іпотеки (кв. №і в буд. №92 по просп. Науки у м. Харкові) без попередньо отриманої на те письмової згоди Іпотекодержателя, а також всіх передбачених законодавством дозволів уповноважених органів.

Відповідно до ч.1 ст.292 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права та обов*язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Таким чином, ТОВ «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» звернувся до апеляційного суду у відповідності до ст.3 ПК України за захистом своїх прав, які порушені, у спосіб, передбачений ст.ст. 15, 16 ЦК України.

Задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що самочинне переобладнання жилої квартири в нежитлову будівлю здійснено позивачем з дотримання будівельних, пожежних, санітарних норм та правил, не порушує права інших осіб, що є підставою для визнання за нею права власності на цей об'єкт в судовому порядку.

Проте, погодитись з такими висновками не можна, оскільки суд дійшов їх з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Таким чином, за загальним правилом особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Проте в силу ч. 3 ст. 376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, лише за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 5 ст. 376 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. ст. 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернути до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законами України.

Цивільним процесуальним засобом, яким забезпечується реалізація права на звернення до суду, є позов, тобто матеріально-правова вимога до суду заінтересованої особи (позивача) про здійснення правосуддя в цивільній справі на захист прав, свобод чи інтересів, порушених чи оспорюваних іншою особою (відповідачем).

Таким чином, сторонами в цивільній справі є особи, які перебувають між собою в матеріальних правовідносинах, в яких суб'єктивному праву одного відповідає суб'єктивний обов'язок іншого й матеріально-правовий спір між якими є предметом судового розгляду.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п.п. 9, 10, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону № 2780-XII спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства.

За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст.15 ЦК, ч. 1 ст. 3 ЦПК України). У зв'язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

На підставі частини третьої статті 376 ЦК суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу (частина третя статті 375 ЦК).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції на зазначені положення закону уваги не звернув, встановивши, що спірне нерухоме майно є самочинним будівництвом, оскільки здійснено позивачем без належного дозволу та належно затвердженого проекту, дійшов помилкового висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову про визнання права власності на об'єкт самочинного будівництва.

Матеріали справи не містять доказів дотримання під час будівництва будівельних, екологічних, санітарно-гігієнічних, протипожежних та інших норм і правил, а також даних про виділення у встановленому законом порядку земельної ділянки під уже збудоване нерухоме майно та про наявність рішення компетентного органу про відмову позивачу у прийнятті в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів.

Оскільки неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права призвело до неправильного вирішення справи, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_3 у задоволенні позову.

Підстав для постановлення окремої ухвали у відповідності до ст.211 ЦПК України судова колегія не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 4 ч. 1 ст. 309, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

Вирішила:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» - ОСОБА_2задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 червня 2008 рокускасувати.

Відмовити ОСОБА_3у задоволенні позову до Харківської міської ради про визнання права власності на самовільно реконструйоване нежитлове приміщення літ. А-3, колишню квартиру №1, розташовану в будинку №92 по проспекту Науки (колишній проспект Леніна) в м. Харкові, загальною площею 44,3 кв. м.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Т.М. Костенко

Судді : А.І. Колтунова

ОСОБА_11