Справа № 736/645/16-ц Провадження № 22-ц/795/1511/2016 Головуючий у I інстанції -Корх О. І. Доповідач - Шитченко Н. В.
Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючої - судді Шитченко Н.В.

суддів: Вінгаль В.М., Лакізи Г.П.,

при секретарі - Зіньковець О.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1.,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Корюківського районного суду від 23 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» в особі Чернігівського обласного управління Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення суми індексації заробітної плати, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Корюківського районного суду від 23 червня 2016 року позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_3 суму індексації заробітної плати в зв'язку з зростанням цін на товари та послуги за серпень 2014 року у розмірі 168 грн. 31 коп., з відрахуванням із зазначеної суми податків та інших обов'язкових платежів. В задоволення решти вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, вважаючи оспорюване рішення необґрунтованим та посилаючись на ухвалення рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції невірно дійшов висновку стосовно того, що конкретний розмір винагороди страховим агентам визначається і встановлюється начальником районного відділення, оскільки з 01 липня 2004 року не було такої структурної одиниці як Корюківське відділення Чернігівського обласного управління ПрАТ «УПСК», а відповідно і посади начальника Корюківського відділення Чернігівського обласного управління ПрАТ «УПСК». Фактично жодного підвищення ставок комісійної винагороди за час роботи позивача не відбувалось, а тому базовий період для проведення індексації є липень 2004 року. Крім цього, ОСОБА_3 вказує на те, що з внесенням 21 червня 2012 року змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, вона отримала право на «фіксовану індексацію», що також свідчить про невірне визначення судом першої інстанції базового місяця для вирахування суми індексації.

Заявник вказує на те, що суд безпідставно відмовив у відшкодуванні понесених витрат на правову допомогу, оскільки договір про надання юридичних послуг був укладений з ПП «Юкос ЮА», яке має право надавати такі послуги, між сторонами був підписаний акт виконаних робіт, за надання юридичних послуг вона сплатила 500 грн.

В своїх письмових запереченнях представник ПрАТ «УПСК», вважаючи апеляційні доводи необґрунтованими, просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення Корюківського районного суду від 23 червня 2016 року залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції дійшов висновку, що останнє підвищення заробітної плати, а саме підвищення ставок комісійної винагороди позивачу за всіма видами страхування, що передувало місяцю, у якому слід провести індексацію, відбулося у червні 2009 року, а тому червень 2009 року є базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для індексації заробітної плати позивачу за серпень 2014 року. Виходячи з цього, було вирахувано суму неотриманої ОСОБА_3 індексації, розмір якої визначено як 168,31 грн. з відрахуванням з визначеної суми податків та інших обов'язкових платежів.

Суд першої інстанції послався також на відсутність підстав для відшкодування ОСОБА_3 витрат за надані юридичні послуги згідно укладеного нею з ПП «Юкос ЮА» договору щодо надання послуг в сфері права, оскільки судом в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 56 ЦПК України, жодна особа до участі у справі, як особа, яка надавала правову допомогу, допущена не була. Крім того, позивачем кошти за отримані правові послуги були перераховані юридичній особі - ПП «Юкос ЮА».

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

По справі встановлено, що ОСОБА_3 перебувала з відповідачем у трудових відносинах, зокрема, з 01 березня 2004 року була прийнята на посаду страхового агента Корюківського відділення Чернігівського обласного управління ПрАТ «УКПС», з 01 липня 2004 року переведена на посаду страхового агента в Чернігівське обласне управління ПрАТ «УПСК» та звільнена з даної посади 13 лютого 2015 року на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням.

22 лютого 2005 року між сторонами був укладений трудовий договір, відповідно до якого відповідач доручив, а позивач прийняла на себе обов'язки здійснювати діяльність щодо рекламування, консультування, пропонування страхувальникам страхових послуг компанії та проведення роботи щодо підготовки і укладення договорів страхування, виконання послуг з обслуговування цих договорів.

Згідно п 2.1.2 укладеного договору відповідач зобов'язався за роботу по укладанню договорів страхування, приймання страхових платежів і обслуговування страхувальників виплачувати позивачці комісійну винагороду в розмірі, встановленому наказом керівника структурного підрозділу АТ «УПСК».

Вказані обставини встановлені рішенням Корюківського районного суду від 01 березня 2016 року, яке набрало законної сили, отже, відповідно до приписів ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню (а.с. 133-135).

Ставки комісійної винагороди за видами страхування були визначені Положеннями про оплату праці штатних працівників та страхових агентів районних відділень АТ «УПСК» в Чернігівській області, затвердженими наказами начальника Чернігівського обласного управління «УПСК» № 55 від 26 грудня 2003 року та № 23 від 04 січня 2005 року. Відповідно до п. 2.1 цих Положень конкретний розмір комісійної винагороди страховим агентам визначається і встановлюється начальником районного відділення, виходячи з фінансових можливостей відділення.

У серпні 2014 року ОСОБА_3 було виплачено комісійну винагороду у розмірі 548 грн. 25 коп. за наступними встановленими ставками: страхування будівель громадян - 25%, страхування від нещасного випадку - 25%, страхування тварин - 20%. Індексація заробітної плати здійснена не була.

Згідно п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17 липня 2003 року (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Як вбачається з матеріалі в справи, останнє підвищення заробітної плати, а саме підвищення ставок комісійної винагороди позивачу відбулося у червні 2009 року, коли ставки комісійної винагороди були встановлені у наступних розмірах: страхування будівель громадян - 30%, страхування домашнього майна - 30%, страхування від нещасного випадку - 25%, страхування тварин - 20%, страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів - 18% (а.с. 88 зворот).

З вищенаведеного вбачається, про що правильно зазначив районний суд в своєму рішенні і з чим погоджується колегія суддів, що саме червень 2009 року є базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для індексації заробітної плати позивачці за серпень 2014 року і розмір цієї індексації становить 168 грн. 31 коп. (548,25 грн. х 30.7% / 100).

Доводи апеляційної скарги про те, що конкретний розмір винагороди страховим агентам не міг встановлюватися начальником районного відділення, оскільки з 01 липня 2004 року не було такої структурної одиниці як Корюківське відділення Чернігівського обласного управління ПрАТ «УПСК», апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки такі доводи спростовуються змістом Положень про оплату праці штатних працівників та страхових агентів районних відділень АТ «УПСК» в Чернігівській області, а з 01 липня 2004 року Корюківське районне відділення лише було переведено на баланс Чернігівського обласного управління АТ УПСК (а.с. 138, 139). Крім цього, позивач тривалий час отримувала заробітну плату саме за такими визначеними ставками і жодних заперечень з цього приводу не виловлювала. Судові рішення про визнання незаконними дій керівництва районного відділення щодо встановлення розміру комісійної винагороди страховим агентам відсутні.

Натомість іншим судовим рішенням Корюківського районного суду від 1 березня 2016 року у справі між тими ж сторонами про стягнення заробітної плати встановлено, що начальник Корюківського відділення Чернігівського обласного управління ПрАТ «УПСК» зобов'язаний доводити страховим агентам щомісячне нормоване завдання з надходження страхових платежів у певному розмірі, і позивачу було правомірно здійснено оплату праці у вигляді комісійної винагороди від суми надходження страхових платежів у відповідності з положеннями ст. 111 КзпП України за фактично виконану роботу (а.с. 133-135)

Колегія суддів вважає також такими, що спростовуються матеріалами справи, твердження позивача про те, що після червня 2009 року розмір комісійної винагороди неодноразово зменшувався, а отже базовий місць для розрахунку суми індексації визначений неправильно. Так, Положенням «Про оплату праці штатних працівників та страхових агентів районних відділень ПрАТ «УПСК» в Чернігівській області на 2005 рік», що регулювало оплату праці позивача на час існування спірних відносин, визначено мінімальні і максимальні розміри відсотків комісійної винагороди страхових агентів. Апеляційний суду погоджується з запереченнями відповідача відносно того, що таке коливання відсотків визначалось, виходячи з фінансових можливостей відділення та компанії в цілому, і давало можливість страховим агентам отримувати комісійну винагороду за збільшеними ставками. Отже, таке коливання ставок не можна вважати зменшенням, а тому ці доводи апеляційної скарги є довільним трактуванням ОСОБА_3 обставин даної справи.

Є безпідставними посилання апеляційної скарги на необхідність розрахунку за правилами фіксованої індексації, тоді як суд першої інстанції розрахував лише поточну індексацію, оскільки алгоритм розрахунку фіксованої індексації відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення є можливим у випадках, коли оплата праці найманих працівників здійснюється згідно з тарифними ставками (окладами). Особливості відрядної оплати праці не передбачають прямого підвищення заробітної плати працівника за рахунок збільшення його окладу.

Твердження позивача про те, що судом при вирішення спору безпідставно не застосовані положення ст. 88 ЦПК України щодо відшкодуванні понесених витрат на правову допомогу, також не можуть бути взяті до уваги апеляційним судом, оскільки вони ґрунтуються на невірному та довільному тлумаченні заявником положень правових норм.

Зі змісту договору щодо надання послуг в сфері права № 1/11/15 від 11 листопада 2015 року, укладеного між ОСОБА_3 та ПП «Юкос ЮА» в особі директора Кровлайдіса В.А., вбачається, що підприємство бере на себе представлення інтересів замовника у судах всіх інстанцій, державних органах влади, установах та підприємствах всіх форм власності з правових питань, які виникають під час дії даного договору (а.с. 9).

Відповідно до акту № 1 виконаних робіт від 03 червня 2016 року ПП «Юкос ЮА» були надані наступні форми правової допомоги: консультаційні послуги з питань чинного законодавства України про працю в частині стягнення індексації заробітної плати за серпень 2014 року; юридичні послуги по складанню позовної заяви; послуги по копіюванню примірників позовної заяви. На виконання вищевказаних послуг затрачено дві години робочого часу, договірна вартість яких складає 500 грн. (а.с. 43).

Відповідно роз'яснень п. 47 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід врахувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст.ст. 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Крім того, п. 48 постанови визначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п. 2 ч. 3 ст. 79, ст.ст. 84, 88, 89 ЦПК. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З матеріалів справи вбачається, що укладений між позивачем та ПП «ЮКОС ЮА» договір щодо надання послуг в сфері права стосується лише представництва ОСОБА_3 в судах та інших установах з правових питань, що виникають під час його дії. Разом з тим, складання будь-яких процесуальних документів поза межами суду в цьому договорі не передбачено. Представник позивача не заперечував, що представник ПП «ЮКОС ЮА» безпосередньої участі у розгляді справи судом першої інстанції не брав та вказував, що витрати на правову допомогу полягають у складанні позовної заяви. Тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для стягнення витрат на правову допомогу, оскільки такі послуги з боку ПП «ЮКОС ЮА», як складання ОСОБА_3 позовної заяви або інших процесуальних документів за межами суду, в укладеному між сторонами договорі щодо надання послуг в сфері права не обумовлені. Крім цього, апеляційний суд зважає на те, що на розгляді судів першої і апеляційної інстанції перебувають кілька справ за аналогічними позовами про стягнення на користь ОСОБА_3 сум індексації окремо за кожен місяць 2014 року, в кожному з яких позивач просить понесені 500 грн. витрат на правову допомогу, що вона отримує від ПП «ЮКОС ЮА».

Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, в повній мірі проаналізувавши вищенаведені норми та матеріали справи, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні вимог про відшкодування судових витрат на правову допомогу, пославшись на їх неналежне підтвердження.

Враховуючи наведені обставини, апеляційний суд приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно визначив наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_3, отже доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на нормах права, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Корюківського районного суду від 23 червня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: