АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи 647/375/16-ц Головуючий в І інстанції: Кириленко М.О.
Номер провадження №22-ц/791/1730/2016 Доповідач: Майданік В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Майданіка В.В.

суддів: Кутурланової О.В.,

Орловської Н.В.

секретар Кутузова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, діючої в інтересах ОСОБА_3, на рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 16 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по аліментах та неустойки за прострочення сплати аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

24 лютого 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому просила стягнути з останнього на її користь заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 6387,19грн. на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1

Позов обґрунтувала тим, що рішенням суду від 07.10.2014 року стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.09.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі вказаного рішення був виданий виконавчий лист та відкрито виконавче провадження. Однак судове рішення не виконується належним чином та несвоєчасно, в результаті чого виникла заборгованість по аліментах, яка згідно довідки державного виконавця складає 6387,19грн.

У своїй письмовій заяві від 24.03.2016 року представник позивача ОСОБА_2, посилаючись на ст.196 СК України, збільшила позовні вимоги, в яких просила стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь позивачки ОСОБА_3 вищевказану заборгованість в сумі 6387,19грн. а також пеню у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з 16.09.2014 року по 31.01.2016 року у розмірі 10032,89грн.

У своїй письмовій заяві від 26.05.2016 року представник позивача ОСОБА_2 зменшила позовні вимоги і просила стягнути лише 10032,89грн. пені., оскільки в розрахунку заборгованості державного виконавця було допущено помилку.

Рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 16 червня 2016 року було відмовлено в задоволенні позову про стягнення заборгованості по аліментах та неустойки за прострочення сплати аліментів. Вирішено питання про судові витрати.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2, діюча в інтересах ОСОБА_3, просить рішення суду скасувати та винести нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Зокрема, вказала, що суд не врахував ту обставину, що виплата відповідачем заборгованості по сплаті аліментів не звільняє його від стягнення з нього неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен за день прострочення за період з 16.09.2014 року по 31.01.2016 року у розмірі 10032,89грн., яка існувала на момент подання позову. Також вказала, що посилання суду на те, що з моменту пред'явлення виконавчого листа до виконання відповідач регулярно сплачував аліменти є необґрунтованими і не відповідають дійсності, що підтверджується довідкою розрахунком представника ВДВС. Також вказала, що пеня нарахована за період з 16.09.2014 року по 31.01.2016 року за кожен місяць окремо.

При апеляційному розгляді справи сторона позивача наголосила, що вони не оскаржують рішення в частині відмови в позові про стягнення заборгованості по аліментах, а оскаржують його лише в частині відмови в позові про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів.

Отже, рішення суду не оскаржується в частині відмови в позові про стягнення заборгованості по аліментах і оскаржується лише в частині відмови в позові про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 07 жовтня 2014 року, яке набрало законної сили 18.10.2014 року, у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на дитину - стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 16.09.2014 року і до досягнення дитиною відповідного віку (а.с.6).

На виконання вказаного рішення судом був виданий виконавчий лист (а.с.7).

Відповідно до виданої державним виконавцем довідки-розрахунку від 31.01.2016 року за період з 16.09.2014 року по 31.01.2016 року заборгованість боржника ОСОБА_4 станом на 01.02.2016 року становить 6387,19грн. Крім того, з довідки вбачається, що за вказаний період нараховано 9001,19 грн. аліментів, а сплачено 2614,00грн. (а.с.8).

Згідно листу ВДВС Бериславського району від 14.04.2016 року, адресованого відповідачу ОСОБА_4 на його запит, 23.10.2014 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження про стягнення аліментів з ОСОБА_4 Згідно відповідей на запити до УПФУ, ДПІ з 2014 року по теперішній час боржник ОСОБА_4 на обліку як пенсіонер не стоїть, офіційного місця роботи не має, тому заборгованість по сплаті аліментів нараховувалась відповідно середньомісячної заробітної плати по Бериславському району (а.с.30).

Відповідно до довідки-розрахунку від 04.05.2016 року відрахування аліментів з боржника ОСОБА_4 за період з 16.09.2014 року по 31.01.2016 року заборгованість станом на 01.05.2016 року становить 3936,40грн. Крім того, з довідки вбачається, що за вказаний період нараховано 10678,40грн. аліментів, а сплачено 6742,00грн. (а.с.31).

Крім того, згідно до листа ВДВС Бериславського району від 13.05.2016 року у довідці від 31.01.2016 року про нарахування заборгованості була допущена технічна помилка, яка була виправлена, та про яку повідомлено боржника. 05.05.2016 року боржник надав квитанцію по сплаті аліментів, державним виконавцем зроблений перерахунок заборгованості. Станом на 06.05.2016 року заборгованість становить - 102,20грн. (а.с.35).

Відповідно до довідки-розрахунку від 05.05.2016 року відрахування аліментів з боржника ОСОБА_4 за період з 16.09.2014 року по 05.05.2016 року заборгованість станом на 06.05.2016 року становить 102,20грн. Крім того, з довідки вбачається, що за вказаний період нараховано 10768,40грн. аліментів, а сплачено 10666,40грн. (а.с.36).

Заперечуючи проти позову відповідач у своїй письмовій заяві вказав, що аліменти сплачував в сумі 30% від мінімальної заробітної плати, оскільки не працював та вважав, що сплачував вірно, відповідно до судового рішення. Після того, як отримав постанову державного виконавця, то одразу сплатив всю суму з початку подачі позовної заяви. Державний виконавець належним чином не повідомив йому про необхідну щомісячну суму аліментів, тому вважає, що його вини по виникненню заборгованості зі сплати аліментів немає (а.с.40).

При апеляційному розгляді справи представник позивачки, не заперечуючи проти того, що відповідачем повністю погашена заборгованість по аліментах, зазначила, що вказане не звільняє його від відповідальності за несплату аліментів до 2015 року та сплату аліментів у неповному розмірі в 2015 році.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Згідно до п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 ?Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів? передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками.

Законами про Державний бюджет України на 2014, 2015 та 2016рр (статті 7 відповідних законів) встановлені прожиткові мінімуми на одну особу для відповідних категорій громадян, зокрема, для дітей віком до 6 років: з жовтня 2014р - 1032грн., з 01.09.2015р - 1167грн., з 01.05.2016р - 1228грн.

Відмовляючи в задоволенні позову про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, суд виходив з того, що вина відповідача у простроченні сплати аліментів не встановлена, оскільки з довідок ВДВС вбачається, що позивач регулярно сплачував не менше 30% прожиткового мінімуму на одну особу для дітей віком до 6 років.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він підтверджується матеріалами справи, зокрема із вказаних довідок вбачається, що з січня 2015 року відповідач регулярно і послідовно сплачував аліменти (у січні 2015р - 1477,23грн., у березні 2015р - 655,45грн., з квітня 2015р по квітень 2016р щомісячно близько 350-370грн., а в травні 2016р - 3936,40грн.), про заборгованість по аліментам йому відомо не було, а державний виконавець, допитаний судом як свідок, вказав, що не повідомляв належним чином боржника про заборгованість, про необхідний розмір сплачуваних аліментів, який розрахований із середньої по регіону заробітної плати. Зазначене підтверджує відсутність вини відповідача у виникненні певної заборгованості по сплаті аліментів, яку він відразу ж погасив, коли був повідомлений державним виконавцем про виникнення заборгованості.

Доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону та не підтверджені належними доказами. Зокрема, посилання заявника на те, що виплата відповідачем заборгованості по сплаті аліментів не звільняє його від стягнення пені, не приймаються до уваги, оскільки вина відповідача у невиплаті аліментів позивачем не доведена, відсутність вини підтверджується, крім пояснень відповідача, також, як зазначено вище, і державним виконавцем, допитаним в якості свідка. Зібрані докази, а також пояснення відповідача в судовому засіданні, свідчать про те, що певний час після набуття 18.10.2014 року рішенням суду законної сили відповідач не знав про необхідну до сплати суму, з січня 2015 року став платити не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а після того, як йому державним виконавцем було доведено про наявність боргу, відразу ж його погасив. Відтак відсутні підстави для застосування ст.196 СК України.

Оскільки суд першої інстанції прийняв рішення в оскаржуваній частині з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст.308 ЦПК України це є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду у вказаній частині без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, діючої в інтересах ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 16 червня 2016 року в частині відмови в позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів залишити без змін.

В іншій частині вказане рішення суду в апеляційному порядку не переглядалось як таке, що не оскаржувалось.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.В. Кутурланова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Н.В. Орловська