АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4249/16-ц Головуючий в суді першої
Провадження № 22-ц/774/2153/К/16 інстанції ОСОБА_1
Категорія № 81 (1) Доповідач Барильська А.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар: Чубіна А.В.

за участю: представника стягувача ПАТ «Кристалбанк» - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Кристалбанк» на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 23 вересня 2016 року по справі за поданням державного виконавця Саксаганського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до виконання боргових зобовязань, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2016 року державний виконавець Саксаганського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (надалі Саксаганського ВДВС) ОСОБА_4 звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження особи громадянина України боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до моменту фактичного виконання нею зобовязань згідно рішення Саксагнського районного суду м. Кривого Рогу від 18.12.2012 року про стягнення боргу з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Терра Банк» у розмірі 1122012,43 грн., посилаючись на те, що боржник не вживає заходів щодо відшкодування заборгованості, не працює, доходу не має, пенсію не отримує, розрахункових рахунків за нею не виявлено, на виклики державного виконавця не зявляється та майно, на яке можливо звернути стягнення у боржника відсутнє.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 23 вересня 2016 року в задоволенні подання державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до виконання боргових зобовязань відмовлено.

В апеляційній скарзі стягувач Публічне акціонерне товариство «Кристалбанк» (надалі ПАТ «Кристалбанк»), посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції та постановленням нової ухвали про задоволення подання державного виконавця Саксаганського ВДВС про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України.

На думку представника стягувача, судом не враховано, що боржник в строк, встановлений для добровільного виконання, рішення суду не виконала та в подальшому продовжує ухилятися від його виконання, що свідчить про факт свідомого ухилення боржника від виконання рішення суду.

Крім того, апелянт зазначає, що, в порушення вимог ст. 377-1 ЦПК України, судом подання розглянуто у відсутність державного виконавця, хоча його участь є обовязковою, внаслідок чого державний виконавець був позбавлений можливості аргументувати підстави для обмеження у праві виїзду боржника за межі України та надати суду всі необхідні документи та пояснення.

В запереченнях на апеляційну скаргу, боржник ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу ПАТ «КристалБанк» відхилити, а ухвалу суду залишити буз змін.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, заперечень на неї та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконанні Саксаганського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області знаходиться виконавчий лист № 2/435/283/2012 від 18.2.2012 року, виданий Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу 18.02.2013 року, про стягнення з ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ «Терра Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 1122012,43 грн. (а.с. 4).

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 10 грудня 2015 року, сторону виконавчого провадження стягувача ПАТ «Терра Банк» було замінено на ПАТ «Кристалбанк» (а.с. 5-6).

Постановою державного виконавця Саксаганського ВДВС від 13.07.2016 року було відкрито виконавче провадження ВП № 51669457 з виконання виконавчого листа № 2/435/283/2012 від 18.12.2012 року, виданого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу 18.02.2013 року, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Кристалбанк» боргу в розмірі 1122012,43 грн. та боржнику запропоновано в строк до 18.07.2016 року добровільно виконати рішення суду. Копія зазначеної ухвали була надіслана боржнику ОСОБА_3 (а.с. 3).

Як вбачається з відповіді Державної податкової служби України від 15.07.2016 року, відомості про наявність рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах, на імя боржника ОСОБА_3, відсутні (а.с. 9).

Згідно відповідей Пенсійного Фонду України від 15.07.2016 року, відсутні відомості щодо отримання боржником ОСОБА_3 пенсії та щодо її працевлаштування (а.с. 11, 12).

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру МВС України від 14.09.2016 року, інформація про зареєстровані авто на імя боржника ОСОБА_3, відсутня (а.с. 13).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на реєстру прав власності на нерухоме майно від 14.09.2016 року, відсутні відомості щодо іпотек на імя ОСОБА_3 та наявна інформація щодо накладення арешту на все майно боржника (а.с. 14-15).

З акту державного виконавця Саксаганського ВДВС від 09.09.2016 року вбачається, що, виходом державного виконавця за адресою боржника було встановлено, що двері ніхто не відкрив, перевірити майновий стан боржника не було можливості (а.с. 16).

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з недоведеності державним виконавцем належними та допустимими доказами факту ухилення ОСОБА_3 від виконання зобовязань за судовим рішенням.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно ч.ч. 2,3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну», громадян України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору у передбачених законом випадках.

Згідно п. 5, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, в тому числі якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

З аналізу зазначеної норми матеріального закону витікає, що для тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України за кордон необхідна не тільки наявність невиконаних зобовязань, але і факт ухилення від їх виконання, а також наявність паспорту для виїзду за кордон.

Пунктом 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених у порядку, передбаченому ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 377-1 ЦПК України, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Зі змісту наведених норм вбачається, що тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України можливе лише за умов ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього за рішенням суду.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання».

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання судового рішення, як того вимагають правила ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» та п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи зазначені обставини та відсутність доказів, які б свідчили про факти умисного ухилення боржника ОСОБА_3 від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що державним виконавцем не доведено належними та допустимими доказами факту ухилення ОСОБА_3 від виконання зобовязань за судовим рішенням.

Доводи апеляційної скарги про те, що оскільки боржник в строк, встановлений для добровільного виконання, рішення суду не виконав та в подальшому продовжує ухилятися від його виконання, це свідчить про факт його свідомого ухилення від виконання рішення суду, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки в матеріалах справи відсутні та державним виконавцем не надано відомостей, що боржник ухиляється від виконання зобовязань, покладених на неї рішенням суду, а також не надано відомостей про виклик боржника до державного виконавця, оголошення його примусового приводу, а також, чи була боржником належним чином отримана копія постанови від 13.07.2016 року про відкриття виконавчого провадження та чи була вона попереджена про необхідність добровільного виконання рішення суду.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом подання розглянуто у відсутність державного виконавця, участь якого є обовязковою, внаслідок чого державний виконавець був позбавлений можливості аргументувати підстави для обмеження у праві виїзду боржника за межі України та надати суду всі необхідні документи та пояснення, колегія суддів не бере до уваги, оскільки державний виконавець мав право, в обґрунтування доводів, викладених в поданні, надати копії всіх необхідних документів при зверненні до суду і це не може бути підставою для скасування вірної по суті ухвали суду.

Стаття 324 ЦПК України містить норму, яка визначає перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені у касаційному порядку після їх перегляду в апеляційному порядку, зокрема ухвали, вказані у пунктах 1, 3, 4, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 20, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 31 - 33 ч. 1 ст. 293 цього Кодексу.

Оскарження ухвал апеляційного суду щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України у цій статті, яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень у касаційному порядку, не передбачено.

Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України №6-716цс15 від 23 вересня 2015 року.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду залишенню без змін.

Керуючись п.2 ч.2 ст. 307, п.2 ч.1 ст. 312, п.6 ч.1 ст. 314, ст. 315, ст. 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Кристалбанк» відхилити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 23 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: Я.М. Бондар

ОСОБА_5