ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7696/16-ц
провадження № 2/753/4625/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" липня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі :

головуючого судді Сухомлінова С.М.

за участю секретаря Бак О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Тетяна» про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 25 316 386,99 грн. заборгованості. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що в березні 2012 року сторони уклали договір позики, за умовами якого позивач передав 5 600 000 грн. в борг відповідачу, а останній зобов'язався до 19.04.2012 року повернути вказану суму коштів. Вказував, що у встановлений строк відповідач борг не повернув і став ухилятися від повернення позики, чим порушив права позивача. Стверджував, що відповідач повинен сплатити борг з урахуванням пені в розмірі 7 717 298,63 грн. та 3 % річних в розмірі 1 674 088,39 грн.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, а представник відповідача позов не визнав і стверджував, що позовні вимоги не обґрунтовані, а крім того позивач заявив позов з пропуском строку позовної давності.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним в задоволені позову відмовити, виходячи з наступного.

Як убачається з договору (а.с.3) та пояснень сторін, останні 19.03.2012р. уклали нотаріально посвідчений договір позики за умовами якого відповідач отримав 5 600 000 грн., що за курсом НБУ складало 700 000 доларів США, і зобов'язався до 19.04.2012 року повернути вказану суму позики.

Відповідно п. 3 зазначеного договору відповідач зобов'язався в разі неповернення суми позики у встановлений строк сплатити позивачу пеню та інфляційні втрати.

Згідно пояснень позивача, відповідач не повернув позику, в зв'язку з чим ОСОБА_2 неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернути борг, а 04.03.2015р. направив ОСОБА_3 нотаріальну заяву про необхідність виконати умови договору і погасити заборгованість в повному розмірі, що підтверджується листом (а.с.4).

Відповідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором, а згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Враховуючи те, що відповідач порушив умови договору позики, то порушене право позивача підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача заборгованості.

Разом з тим, суд вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а згідно ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу яка його порушила.

Верховний Суд України у справі № 6-169цс14 висловив правову позицію, що за змістом ст. 261 ЦК України початок перебігу строку позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливість реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до умов договору строк повернення позики був встановлений не пізніше 19.04.2012 року, а тому 20.04.2012 року слід вважати початком перебігу строку позовної давності, який сплив відповідно 20.04.2015 року.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 подав позов до суду 19.11.2015 року, то останнім пропущений строк позовної давності на сім місяців.

В обґрунтування поважності причин пропуску цього строку позивачем надана довідка про перебування позивача на стаціонарному лікуванні з 12.03.2015 року по 30.10.2015 року.

Разом з тим, суд не приймає надану довідку як належний доказ неможливості для позивача звернутись до суду з позовом, оскільки з представлених представником відповідача виписок журналів судового засідання вбачається, що позивач разом зі своїм представником 04.04.2015 року приймав участь як позивач в судовому засіданні Березанського районного суду Миколаївської області (а.с.93).

Зазначений факт свідчить про те, що позивач, будучи обізнаним і про порушення свого права, і про особу яка це право порушила, мав об'єктивну можливість звернутись до суду за захистом свого права, але без поважних причин пропустив строк позовної давності.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи, що представником відповідача заявлено про застосування позовної давності, то суд вважає необхідним відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог на підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Тетяна» про стягнення заборгованості за договором позики - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва.

СУДДЯ С.М. Сухомлінов