Справа № 443/777/16-ц Провадження № 2/443/410/16
У Х В А Л А

про залишення заяви без руху

21 липня 2016 року. Суддя Жидачівського районного суду Львівської області Галій О.Й., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про виселення із житлового будинку,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд з позовною заявою з порушенням вимог ст. 119 ЦПК України, а саме:

- з матеріалів справи вбачається, що співвласниками спірного будинку, крім позивача є ще ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які не зазначені стороною у справі, права та інтереси яких можуть бути порушені при розгляді цивільної справи.

Згідно вимог п. 5 та п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги з зазначенням доказів, що підтверджують кожну обставину або наявності підстав для звільнення від доказування.

Позивачем неповно викладені обставини щодо реєстрації відповідача ОСОБА_2 у вказаному домоволодінні, коли і на яких підставах це відбулося та чи зареєстрований останній у спірному будинку (частині будинку, належній саме позивачу), якщо так, то на правах члена сімї, чи наймача житла, та якими доказами це підтверджується.

Також не зазначено чи пропонував позивач виселитись відповідачу в добровільному порядку , коли і в який спосіб була зроблена така пропозиція скільки часу пройшло з часу, коли відповідач був попереджений про необхідність виселення та якими доказами це підтверджується.

На сьогодні відносини користування житлом в приватному житловому фонді врегульовані главою 59 ЦК України та главою 6 ЖК УРСР. При цьому необхідно звернути увагу на те, що положення глави 6 ЖК УРСР застосовуються в частині, що не суперечить ЦК України, та розповсюджувались на відносини щодо найму житла, яке належить на праві приватної власності громадянину.

Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сімї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації прав власника.

Таким чином, у разі виникнення спору між власником та особами, які вселялися в житло у якості членів сімї, рахується, що право користування житлом має речово-правовий характер, у зв"язку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім"ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнуютьчи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням прави сспівжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до роз'яснень викладених в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 р. № 2 з наступними змінами, "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", при вирішенні справ про виселення на підставіст. 116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів.

Мається на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення).

Виходячи з вказаних роз'яснень, поведінка особи, яка підлягає виселенню, мала бути предметом розгляду і визнана антигромадською.

Позивачем не зазначено доказів, коли і ким антигромадська поведінка відповідача була предметом розгляду, коли і ким до нього застосовані заходи попередження чи громадського впливу, та не зазначено доказів на підтвердження обставин з урахуванням вимог ст. 116 ЖК України, на яку посилається позивач.

Суддя, встановивши, що позовну заяву подано з порушенням вимог законодавства, постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає строк для усунення недоліків.

Після виконання наведених вимог, позовна заява вважатиметься поданою в день її первісного подання до суду. Інакше заява вважається неподаною та повертається позивачу.

Керуючись ст.ст.119, 121 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про виселення із житлового будинку залишити без руху

Надати позивачу строк для усунення недоліків протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя