Справа № 200/9899/16-ц
Провадження №2/200/3165/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

16 вересня 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого-судді Єлісєєвої Т.Ю.

при секретарі Кузьминій С.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Орган опіки та піклування виконкому Кременчуцької міської ради, Управління-служба у справах дітей Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася в суд до відповідача із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 29.12.2012 року по 30 вересня 2014 року позивач перебувала у шлюбі із відповідачем. Під час шлюбу у сторін народилась донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу позивач та відповідач проживають окремо. Після припинення сумісного проживання дитина залишились проживати з позивачем. Відповідач змінив своє місце проживання, на сьогодні в нього своє, абсолютно незалежне від позивача життя. Відповідач взагалі не цікавиться життям дитини, не приймає участь в її вихованні, та взагалі не виявляє ніякої зацікавленості у її житті. З матеріального стану позивач має змогу забезпечити дтині виїзд в різні країни світу для відпочинку та оздоровлення. Відповідач не надає нотаріально посвідченої згоди на виїзд дитини за кордон, у звязку з чим позивач змушена звернутись до суду з позовом про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон. У позивача є намір виїжджати з дитиною за кордон для її оздоровлення та розширення світогляду. Оскільки не можливо отримати згоду відповідача для надання дозволу на вивіз дитини за кордон, тому позивач просить суд винести рішення яким надати дозвіл на оформлення закордонного паспорту для виїзду за кордон мало літньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди її батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до країни Турція малолітній ОСОБА_3 у супроводі матері ОСОБА_1, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, на період з 01.09.2016 року до 30.09.2016 року.

Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в заяві просила задовольнити позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позові.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача та відповідача за правилами ст. 169,224,225,226 ЦПК України - заочно.

В судове засідання сторони не з'явилися, тому відповідно правил ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Згідно ст. 4 ч. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Судом встановлено, що з 29.12.2012 року по 30 вересня 2014 року позивач перебувала у шлюбі із відповідачем. Під час шлюбу у сторін народилась донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу позивач та відповідач проживають окремо. Після припинення сумісного проживання дитина залишились проживати з позивачем. Відповідач змінив своє місце проживання, на сьогодні в нього своє, абсолютно незалежне від позивача життя. Відповідач взагалі не цікавиться життям дитини, не приймає участь в її вихованні, та взагалі не виявляє ніякої зацікавленості у її житті.

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Конституції України, Декларації прав дитини, Сімейного кодексу України, Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.2010 р. № 724.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до принципу 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, що дозволяли би їй розвиватися фізично, інтелектуально, духовно та у соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом та в умовах свободи та гідності.

Згідно ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

В силу п. 22 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.2010 року № 724 виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або у інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Оцінюючи дослідженні судом докази у їх сукупності, щодо вимог позивача до відповідача про надання дозволу на виготовлення проїзних документів та виїзд за кордон без письмової згоди відповідача їх дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення ними шістнадцятирічного віку, суд виходить з того, що у судовому засіданні були встановлені фактичні обставини, які свідчать про те що, дитина постійно проживає з позивачем, фактичним вихованням та всебічним розвитком її займається позивач, суд також бере до уваги сумлінне ставлення позивача до своїх батьківських обов'язків, та виходячи із пріоритетності інтересів дітей, враховуючи, що виїзд дітей за межі України відповідає її інтересам та є доцільним з точки зору її виховання та розвитку, а також приймаючи до уваги, неможливість отримання необхідної для цього згоди батька створює перешкоди в оформленні належних документів для виїзду дитини за кордон, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, заснованими на законі і такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.ст. 60, 209, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Орган опіки та піклування виконкому Кременчуцької міської ради, Управління-служба у справах дітей Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька - задовольнити.

Надати дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення проїзних документів для виїзду за кордон її доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Надати дозвіл на перетинання кордону України (виїзд за межі України та вїзд до України) неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, до країни Турція на період з 01.09.2016 року до 30.09.2016 року.

Позивачем рішення може бути оскаржене на протязі десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд міста Дніпропетровська.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, шляхом подачі відповідачем заяви про перегляд заочного рішення протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Т.Ю. Єлісєєва