У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 13 квітня 2016 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоЄвтушенко О.І., суддів:Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г.,Ситнік О.М., Ткачука О.С., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання права власності на спадкове майно та усунення перешкод у користуванні квартирою та за зустрічним позовом про встановлення факту проживання однією сім'єю, як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, усунення від права на спадкування, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Рівненської області від 20 жовтня 2015 року та касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 04 серпня 2015 року та рішення і ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 20 жовтня 2015 року, в с т а н о в и л а: У листопаді 2014 року позивач звернулася до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що ІНФОРМАЦІЯ_1помер її батько - ОСОБА_8 08 жовтня 2013 року вона звернулася до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини, яка складається із двокімнатної квартири АДРЕСА_1, однак отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно вона не може, оскільки в квартиру вселилась відповідач і утримує документи про право власності на квартиру. Посилаючись на те, що відповідач відмовляється надати їй документи про право власності на квартиру і добровільно не звільняє житло, просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно та усунути перешкоди у користуванні спірною квартирою. У лютому 2015 року ОСОБА_7 звернулася до суду із зустрічним позовом, в обгрунтування якого зазначила, що з квітня 2004 року до червня 2013 року вона проживала однією сім'єю з ОСОБА_8, вели спільне господарство та були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки подружжя, разом відпочивали, мали спільний сімейний бюджет, піклувалися один про одного. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер. Вона вжила всіх заходів з його поховання за власні кошти. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з квартири АДРЕСА_1, в якій вона проживала разом із ОСОБА_8 18 листопада 2013 року вона звернулася до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини, однак оформити спадщину не може, оскільки проживала однією сім'єю із ОСОБА_8 без реєстрації шлюбу. Зазначила, що ОСОБА_8 протягом останніх кількох років тяжко хворів, постійно перебував у тяжкому фізичному стані, потребував стороннього догляду, який здійснювала лише вона, а його донька, знаючи про хворобу батька, за ним не доглядала. На підставі викладеного просила суд встановити факт проживання її та ОСОБА_8 однією сім'єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 09 січня 2007 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 та усунути ОСОБА_6 від права на спадкування за законом після смерті її батька. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 04 серпня 2015 року позов ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання права власності на спадкове майно, усунення перешкод у користуванні квартирою задоволено. Визнано за ОСОБА_6 право власності, як спадкоємця за законом після смерті ОСОБА_8 на спадкове майно, а саме квартиру АДРЕСА_1. Усунуто перешкоди ОСОБА_6 в користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення з вказаної квартири ОСОБА_7 Вирішено питання про розподіл судових витрат. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сім'єю, усунення від права на спадкування за законом - відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 20 жовтня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині відмови у встановленні факту проживання однією сім'єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу скасовано, апеляційне провадження у справі в цій частині закрито. Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 20 жовтня 2015 року рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 04 серпня 2015 року скасовано. В задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання права власності на спадкове майно та усунення перешкод в користуванні квартирою відмовлено. В задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про усунення від права на спадкування відмовлено. У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій в частині відмови у задоволенні зустрічного позову, а також скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції про закриття провадження і направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24 липня 2014 року, яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 31 жовтня 2014 року, у задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сім'єю та зміну черговості одержання права на спадкування відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 листопада 2014 року відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сім'єю та зміну черговості одержання права на спадкування на підставі п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Відповідно до наведеної норми суд закриває провадження у справі, якщо в позовах, які розглядаються судами, одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. Встановивши, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24 липня 2014 року, яке набрало законної сили, розглянуто спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, апеляційний суд дійшов обгрунтованого висновку про закриття провадження у справі в частині вимог про встановлення факту проживання однією сім'єю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Так, в обгрунтування позову про визнання права власності на спірну квартиру ОСОБА_6 послалась на неможливість отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно, оскільки відповідач не надає їй правовстановлюючі документи, вселилась в квартиру і продовжує там проживати. У зв'язку з накладенням відділом виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції арешту на все нерухоме майно спадкодавця, приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області відмовив ОСОБА_6 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Як роз'яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням викладеного апеляційний суд дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову про визнання права власності на спадкове майно. Врахувавши, що право власності позивача на спірну квартиру не оформлено у встановленому законом порядку, вимога про усунення перешкод у користуванні квартирою є передчасною, про що обґрунтовано зазначено апеляційним судом. Встановивши, що ОСОБА_7 не входить до кола спадкоємців, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення зустрічного позову в частині вимог про усунення від права на спадкування. З огляду на викладене доводи касаційної скарги про порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права не ґрунтуються на матеріалах справи, зводяться до іншої оцінки фактичних обставин справи, яка відрізняється від зробленої судом оцінки, і висновків суду не спростовують. Оскаржуване судоверішення ухвалено з додержанням норм процесуального й матеріального права, а тому передбачених ст. 338 ЦПК України підстав для йогоскасування не вбачається. Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відхилити. Рішення та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 20 жовтня 2015 року залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий О.І. Євтушенко Судді: І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко О.М. Ситнік О.С. Ткачук П.О. Судді: О.І. Євтушенко І.М. Завгородня В.І. Мартинюк О.