Справа № 336/6704/13-ц
Провадження № 2/333/557/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2016 р. м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Кулик В.Б.,

при секретарі Кабановій К.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідачів ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжі, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про: 1) солідарне стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4 суми боргу за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 19.08.2008 року в розмірі 94 891 доларів США 70 центів, що за курсом НБУ станом на 01.08.2013 року становить 758 469 грн. 36 коп., з яких: 60 348 доларів США 45 центів кредитна заборгованість, що за курсом НБУ станом на 01.08.2013 року становить 482 365 грн. 16 коп.; 34 543 доларів США 25 центів заборгованість по процентам, що за курсом НБУ станом на 01.08.2013 року становить 276 104 грн. 20 коп.; 2) звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Панфьорова, буд. № 148, загальною площею 80,4 кв.м і житловою площею 56,3 кв.м для задоволення вимог ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом, що виникли на підставі договору про надання споживчого кредиту № 0 від 19.08.2008 року в розмірі 94 891 доларів США 70 центів, що за курсом НБУ станом на 01.08.2013 року становить 758 469 грн. 36 коп., з яких: 60 348 доларів США 45 центів кредитна заборгованість, що за курсом НБУ станом на 01.08.2013 року становить 482 365 грн. 16 коп.; 33 543 доларів США 25 центів заборгованість по процентам, що за курсом НБУ станом на 01.08.2013 року становить 276 104 грн. 20 коп. Встановити спосіб реалізації нерухомого майна предмету іпотеки за договором іпотеки № 0 від 19.08.2008 року, що належить ОСОБА_5 на праві власності, шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки, у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» та встановити початкову ціну, визначену на підставі оцінки майна здійсненої субєктом оціночної діяльності, проведеною відповідно до законодавства.

Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами. 19.08.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (з 21.12.2009 року ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_3 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого банк надав відповідачу-1 кредит в іноземній валюті в сумі 66 414 доларів США, а відповідач-1 зобовязався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 19.08.2015 року, згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 15% річних. До кредитного договору сторонами укладались додаткові угоди, якими змінювались певні умови. В якості забезпечення виконання зобовязань відповідача-1 за кредитним договором, між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 був укладений договір поруки № 224305 від 19.08.2008 року. Крім того, в якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, між банком та ОСОБА_5 був укладений договір іпотеки № 0, відповідно до умов якого в іпотеку банку було передано нерухоме майно житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Панфьорова, буд. № 148, загальною площею 80,4 кв.м, житловою площею 56,3 кв.м. Між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» було укладено договір факторингу № 1 від 12.12.2011 року та договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки, за яким АТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» своє право грошової вимоги до боржника; одночасно з відступленням прав вимоги до фактора переходять усі права банку за всіма договорами забезпечення. Всупереч умов кредитного договору відповідач-1 не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобовязання. Станом на 01.08.2013 року загальна заборгованість відповідача-1 за кредитним договором становить 94 891 доларів США 70 центів, що за курсом НБУ станом на 01.08.2013 року становить 758 469 грн. 36 коп., з яких 60 348 доларів США 45 центів кредитна заборгованість, 34 543 доларів США 25 центів заборгованість по процентам. У звязку з неповерненням кредитних коштів, позивач отримав право звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовні вимоги ґрунтуються на приписах ст. ст. 6, 16, 526, 530, 533, 546, 549, 575, 577, 589, 590, 599, 610, 611, 612, 627, 632, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 33, 39 Закону України «Про іпотеку».

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09.02.2015 року позов ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» 94 891 доларів США 70 центів, що еквівалентно 758 469 грн. 36 коп. В рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 19.08.2008 року. Звернуто стягнення на предмет іпотеки жилий будинок № 148, що розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Панфьорова, загальною площею 80,4 кв.м, житловою площею 56,3 кв.м, що на праві власності належить ОСОБА_5 шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності, незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.03.2015 року за заявою ОСОБА_3 скасовано заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09.02.2015 року і справа призначена до розгляду в судовому засіданні.

Заявою від 24.03.2015 року позивач уточнив позовні вимоги та просить стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 суму 94 891 доларів США 70 центів, з яких 60 348 доларів США 45 центів заборгованість за кредитом, 34 543 доларів США 25 центів заборгованість за процентами за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 19.08.2008 року; в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 19.08.2008 року звернути стягнення на предмет іпотеки жилий будинок № 148 по вул. Панфьорова в м. Запоріжжі, загальною площею 80,4 кв.м, житловою площею 56,3 кв.м, що на праві власності належить ОСОБА_5 шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності, незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.04.2015 року провадження у справі зупинено до залучення до участі у справі правонаступника відповідача ОСОБА_5 у звязку зі смертю.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05.11.2015 року провадження у справі відновлено.

Згідно з відповіддю Пятої Запорізької державної нотаріальної контори від 16.11.2015 року № 5311/01-16, спадкова справа померлого 13.03.2015 року громадянина ОСОБА_5 не заводилася, до нотаріальної контори спадкоємці не зверталися.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24.11.2015 року справа передана до Комунарського районного суду м. Запоріжжя для розгляду по суті.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проти позову заперечили, надавши письмові заперечення. Зазначили, що в період з 2009 по 2010 роки АКІБ «УкрСиббанк» неодноразово направляв на адресу позичальника листи з вимогами про погашення заборгованості в повному обсязі зі зміною строку повернення кредиту. В разі застосування банком права на дострокове стягнення кредиту, позовна давність обраховується з моменту застосування банком такого права. 19.08.2008 року між сторонами було підписано додаткову угоду до договору про надання споживчого кредиту, якою договір доповнено п. 3.4.6 про необхідність оформлення позичальником протягом 6 місяців з дати підписання договору права користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: м. Запоріжжя, вул. Панфьорова, буд. № 148. Також, договір доповнено п. 4.5, за змістом якого у разі невиконання позичальником п. 3.4.6 цього договору, строк кредиту вважається таким, що настав, з поверненням кредиту 19.02.2009 року. Оскільки позичальником вимоги банку щодо оформлення права користування земельною ділянкою не були виконані, відповідно до п. 3.4.6 договору, строк виконання зобовязання з повернення кредиту було встановлено 19.02.2009 року. Таким чином, позивачем пропущені строки позовної давності для звернення в суд з даним позовом. Оскільки строк виконання основного зобовязання настав 19.02.2009 року, кредитор в порядку ст. 559 ЦК України повинен був на протязі 6 місяців звернутися з позовом до поручителя, тобто до 19.08.2009 року. Оскільки позовна заява була подана лише в 2013 році, порука є припиненою, а вимоги позивача задоволенню не підлягають. У ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» відсутня ліцензія на здійснення фінансових послуг щодо проведення валютних операцій, зокрема нарахування процентів за користування кредитом в іноземній валюті. Позивачем не надано належних доказів переходу до нього прав вимоги за кредитними зобовязаннями по договору № 0 від 19.08.2008 року. Позивачем безпідставно заявлені вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, у звязку з наявністю мораторію, згідно з Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Позивачем не наданий додаток № 2 до договору факторингу № 1 від 12.12.2011 року, а тому невідомо чи був складений акт приймання-передачі між ПАТ «УкрСиббанк» (клієнт) і ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» (фактор), а відтак чи перейшло до фактора право вимоги за кредитними зобовязаннями за договором № 0. Відповідач ОСОБА_3 просить відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з позичальника суми боргу, у звязку з пропуском кредитором строків позовної давності. Відповідач ОСОБА_4 просить відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з поручителя суми боргу, у звязку з припиненням договору поруки.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 липня 2016р. провадження у справі відносно відповідача-3 ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки закрито на підставі п. 6 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

В судових засіданнях представники сторін підтримали доводи, викладені в позовній заяві та в запереченнях на позов.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд встановив наступне.

19.08.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» і ОСОБА_3 (позичальник) був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого банк зобовязався надати позичальнику кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті 66 414 доларів США, що дорівнює еквіваленту 321 649 грн. 64 коп. за курсом НБУ на день укладення договору, а позичальник зобовязується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному договорі.

Згідно з графіком погашення кредиту, датою повернення кредиту є 19.08.2015 року.

До договору № 0 сторонами укладались додаткові угоди від 19.08.2008 року, 20.02.2009 року, 30.04.2010 року, 30.04.2010 року.

В забезпечення виконання зобовязань за договором про надання споживчого кредиту, 19.08.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (кредитор) і ОСОБА_4 був укладений договір поруки № 224305, за умовами якого поручитель зобовязався перед кредитором відповідати за виконання ОСОБА_3 усіх її зобовязань перед кредитором, що виникли з договору про надання споживчого кредиту № 0 від 19.08.2008 року, укладеного між кредитором та боржником, існуючих в теперішній час, і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Також, в забезпечення виконання зобовязань за договором про надання споживчого кредиту, 19.08.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_5 (іпотекодавець) був укладений договір іпотеки № 0, за умовами якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно жилий будинок, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Панфьорова, буд. № 148, загальною площею 80,4 кв.м, житловою площею 56,3 кв.м та є власністю іпотекодавця.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики.

Частиною 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України передбачено, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно зі ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

ОСОБА_1 виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, а ОСОБА_3 всупереч умовам кредитного договору не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання.

Станом на 01.08.2013 року заборгованість відповідача-1 за кредитним договором становить 94 891 доларів США 70 центів, з яких 60 348 доларів США 45 центів заборгованість за кредитом, 34 543 доларів США 25 центів заборгованість по процентам. Розмір заборгованості відповідачами не оспорюється.

12.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк», яке є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк» (клієнт) і ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» (фактор) був укладений договір факторингу № 1, за змістом якого клієнт зобовязується передати у власність фактору, а фактор прийняти права вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором.

12.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк», яке є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк» (цедент) і ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» (цесіонарій) був укладений договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, за змістом якого у звязку з укладенням між цедентом та цесіонарієм договору факторингу № 1 від 12.12.2011 року, цедент передає, а цесіонарій приймає права вимоги за договорами іпотеки, зазначеними у додатку 1 до цього договору.

Статтею 514 ЦК України, встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.

Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ст. 1077 ЦК України).

Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

Відповідно до п.1. 4 договору факторингу від 12.12.2011 року, одночасно з відступленням прав вимоги до фактора переходять усі права клієнта за усіма договорами забезпечення.

Пунктом 3.1 договору факторингу передбачено, що права вимоги переходять від клієнта до фактора у дату відступлення, після чого фактор одержує право вимагати від боржників і гарантів виконання усіх зобовязань за первинними договорами і договорами забезпечення.

Згідно з п. 3.2 договору факторингу, відступлення прав вимоги засвідчується складанням сторонами акта приймання-передачі прав вимоги за формою згідно з додатком 2 до цього договору.

За актом приймання-передачі від 12.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» відступив, а ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» прийняло права вимоги. Клієнт і фактор визнають, що відступлення прав вимоги набуває чинності безпосередньо з моменту підписання ними цього акта.

Пунктом 3.5 договору факторингу закріплено, що клієнт зобовязується за власний рахунок повідомити кожного боржника і гаранта про відступлення прав вимог протягом 30 робочих днів з дати відступлення.

З матеріалів справи вбачається, що у грудні 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» на адресу ОСОБА_3 (лист № 12-22/26983 від 15.12.2011 року) та на адресу ОСОБА_5 (лист № 12-22/26985 від 15.12.2011 року) були направлені повідомлення про відступлення прав вимог за кредитним договором.

Згідно з додатковою угодою № 2 від 30.04.2010 року до кредитного договору, сторони домовились, що для ідентифікації договору можуть застосовуватись як номер договору, зазначений при його укладенні, а саме № 0, так і реєстраційний номер договору в системі обліку банку, а саме, № 1. При здійсненні погашення заборгованості за кредитом сторонами використовується реєстраційний номер договору.

Таким чином, до ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» перейшли права вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 19.08.2008 року.

В ході розгляду справи судом досліджені розрахунки заборгованості за кредитним договором, у т.ч. розрахунок суми основного боргу, розрахунок заборгованості по процентам за користування кредитом.

Аналізом наданих суду документів було встановлено, що з боку позичальника неналежним чином виконувались взяті на себе договірні зобовязання зі своєчасної та в повному обсязі сплати тіла кредиту та процентів за користування кредитними коштами.

Внаслідок цього, за станом на 01.08.2013 року заборгованість позичальника за кредитним договором становить 94 891 доларів США 70 центів, з яких 60 348 доларів США 45 центів заборгованість за кредитом, 34 543 доларів США 25 центів заборгованість по процентам.

Відповідачами не надано доказів погашення сум заборгованості та не спростовано правильності наданих позивачем розрахунків.

Таким чином, заявлена до стягнення сума 60 348 доларів США 45 центів заборгованості за кредитом та 34 543 доларів США 25 центів заборгованості по процентам є доведеною і підтвердженою матеріалами справи.

Відповідачами заявлено про застосування строків позовної давності, згідно з ч. 3 ст. 267 ЦК України, де зазначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Представником відповідачів надані суду копії листів ПАТ «УкрСиббанк», за змістом яких банк в 2010 році та 2011 році вимагав від позичальника та поручителя дострокового виконання своїх зобовязань щодо погашення сум заборгованості. На думку представника відповідачів, вказані листи свідчать про зміну строків повернення кредитних коштів, у звязку з чим позивач звернувся в суд з позовом зі спливом строків позовної давності.

Зі змісту листів від 06.08.2010 року за № 133-412-09-446 на адресу ОСОБА_3 та листа від 06.08.2010 року за № 133-412-09-447 на адресу ОСОБА_4 вбачається, що у звязку з порушенням позичальником строків повернення кредитних коштів, ПАТ «УкрСиббанк» використав своє право, передбачене кредитним договором та заявив позичальнику і поручителю про визнання терміну повернення кредиту та процентів за користування кредитними коштами таким, що настав, а кредитна заборгованість обовязковою до повернення в повному обсязі. ОСОБА_1 вимагав сплатити заборгованість протягом 14 календарних днів від дати отримання повідомлення, а на 15 календарний день з дати одержання заяви термін повернення всієї суми кредиту та процентів буде вважатись таким, що настав.

Суду не надано доказів, коли позичальником та поручителем були отримані листи банку від 06.08.2010 року за № 133-412-09-446 і від 06.08.2010 року за № 133-412-09-447. Разом з тим, з урахуванням тієї обставини, що листи датовані 06.08.2010 року, а кінцевий строк сплати всієї заборгованості за кредитом банком встановлений на 15 календарний день з дати одержання повідомлення, то такий строк міг настати не раніше дати 21.08.2010 року (15-й день від дати 03.08.2010 року). З позовом в суд позивач звернувся 13.08.2013 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності.

Також, відповідачі зазначають, що у звязку з внесеними змінами до кредитного договору за угодою від 19.08.2008 року, якими договір доповнено п.п. 3.4.6, 4.5, та невиконання позичальником свого обовязку щодо оформлення права користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: м. Запоріжжя, вул. Панфьорова, буд. № 148, строк кредиту вважається таким, що настав 19.02.2009 року. Оскільки позов подано в суд лише в 2013 році, то на думку відповідачів, позивачем пропущені строки позовної давності.

Разом з тим, відповідно до ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

З матеріалів справи вбачається, що 20.02.2009 року, 30.04.2010 року сторонами укладались додаткові угоди до кредитного договору, якими, в т.ч. уточнювався графік погашення заборгованості, за змістом якого кредит повертається в строк до 19.08.2015 року. Таким чином, при підписанні додаткових угод позичальником визнавалась заборгованість, що свідчить про переривання строків позовної давності; обома сторонами кредитного договору визнано те, що 19.02.2009 року остаточний строк повернення кредиту ще не настав.

Отже, суд приходить до висновку про те, що заявлена до стягнення сума 60 348 доларів США 45 центів заборгованості за кредитом та 34 543 доларів США 25 центів заборгованості по процентам є обґрунтованою і підлягає стягненню з ОСОБА_3

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК, частина третя статті 533 ЦК; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»).

Щодо позовних вимог до поручителя ОСОБА_4 то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. ст. 553, 554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно зі ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем.

Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника.

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Як вказувалось вище, банком на адресу позичальника і поручителя направлялися вимоги від 06.08.2010 року про дострокове повернення кредиту. В цих вимогах було зазначено про необхідність погасити заборгованість протягом 14 календарних днів з дня отримання вимог, а на 15 календарний день строк повернення кредитних коштів вважати таким, що настав.

Тобто, строк виконання позичальником і поручителем своїх зобовязань, з урахуванням вимог банку, настав не пізніше вересня 2010 року.

В пункті 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Пунктом 3.1 договору поруки від 19.08.2008 року № 224305 передбачено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобовязань боржника за основним договором або до погашення поручителем зобовязань боржника в рахунок виконання зобовязань за основним договором в сумі та в межах якої поручитель відповідає перед кредитором, тобто до першої із перерахованих подій, яка настане раніше.

Разом з тим, формулювання в п. 3.1 договору поруки «…діє до повного припинення всіх зобовязань боржника за основним договором або до погашення поручителем зобовязань боржника в рахунок виконання зобовязань за основним договором…» не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України. Також, це не є обставиною, яка має неминуче настати.

Як вказувалось вище, строк виконання основного зобовязання настав не пізніше вересня 2010 року.

З позовом в суд позивач звернувся в серпні 2013 року, тобто після спливу шестимісячного строку від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Таким чином, в силу ч. 4 ст. 559 ЦК України порука за договором № 224305 від 19.08.2008 року припинилася.

Отже, позовні вимоги до поручителя ОСОБА_4 заявлені безпідставно, і відносно нього не підлягають задоволенню.

Позовні вимоги до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки судом не розглядаються, оскільки ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 липня 2016 року провадження у справі в цій частині позовних вимог закрито.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 59, 60, 88, 208, 209, 212, 214-215, 292, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» заборгованість за кредитом в сумі 60 348 (шістдесят тисяч триста сорок вісім) доларів США 45 центів, заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 34 543 (тридцять чотири тисячі пятсот сорок три) доларів США 25 центів.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» суму 3 441 (три тисячі чотириста сорок одна) грн. витрат по сплаті судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.Б. Кулик