Справа № 548/1471/15-ц
Провадження №2-з/548/7/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2016 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі :

головуючого судді - Коновод О.В.,

за участю секретаря Вовк М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол клопотання представника позивачів ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження майна відповідача по цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог ТОВ" Агрофірма Ольвія" про відшкодування шкоди ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог ТОВ" Агрофірма Ольвія" про відшкодування шкоди.

В позовній заяві позивачі просили стягнути з відповідача солідарно на їх користь збитки товариства та недоотриманий ним дохід, які виникли з вини та по умислу відповідача , а саме прямих збитків в сумі 415 700 грн., та недоотриманого доходу 1 385 000 грн.

Представник позивачів ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження майна відповідача, яка належить йому на праві власності в межах суми позову в тому числі на : - автомобіль " Форд" , державний номерний знак НОМЕР_1, - нерухомості відповідача - будинок в с. Бовбасівка Хорольського району Полтавської області, по вулиці Жовтнева, 12 з господарськими спорудами.

Вказане клопотання мотивовано тим, що сума позову є суттєвою і значно більшою ніж вартість наявного майна відповідача, а тому представник позивачів вважає, що є всі підстави вважати, що у випадку незабезпечення позову виконати рішення суду буде не можливо, оскільки більша частина майна відповідача - рухоме майно. А щодо питання співмірності, то будинок який належить відповідачу на правах особистої приватної власності разом з зазначеним автомобілем не покривають і третини позову, а отже представник позивачів вважає, що ця заява щодо забезпечення очевидно є співмірною з позовними вимогами.

Згідно ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Підстави для забезпечення позову визначені ст. 151 ЦПК України, частиною 3 якої встановлено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Положеннями статті 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одночасно в п. 4 Постанови Пленуму від 22 грудня 2006 року N9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» Верховний Суд України зазначав, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Дослідивши матеріали справи, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову. Так заявляючи вимоги про забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження майна відповідача, представник позивача не навів, що накладення заборони відчуження майна відповідача не порушить права інших осіб.

Таким чином, виходячи з аналізу норм цивільного законодавства та судової практики, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони відчуження майна відповідачем , оскільки представником не було надано достатніх доказів, що підтверджують можливість відчуження відповідачем майна, внаслідок чого у суду не має правових підстав вважати, що невжиття таких заходів може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду у майбутньому.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року за змістомст. 293 ЦПК( 1618-15 ) окремо від рішення суду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову, а також про його скасування. Проте ухвали про відмову у забезпеченні позову оскарженню не підлягають.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 151, 152, 208-210, 293 Цивільного процесуального кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року N9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника позивачів ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження майна відповідача по цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог ТОВ" Агрофірма Ольвія" про відшкодування шкоди ,- відмовити.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Головуючий: