Справа № 466/8312/16-ц
УХВАЛА

іменем України

«14» грудня 2016 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого судді Кавацюка В.І

при секретарі Мазур Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2,

у с т а н о в и в :

26 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернулась в суд зі скаргою, в якій просить визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 щодо необ»єднання виконавчих проваджень ВП №50135715 та ВП №50135640 в одне зведене виконавче провадження; звернення стягнення на нерухоме майно боржника; розшуку рухомого майна боржника за місцем його проживання.

В обґрунтування скарги зіслалась на те, що Шевченківським відділом державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції виконується рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 23 грудня 2015 року у справі №466/1527/15ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків в сумі 21 482,20грн.

На виконання цього рішення судом видано два виконавчих листи, один на суму 19 736,40грн. (ВП №50135715), а другий на суму 1 745,80 грн. (ВП №50135640).

Всупереч вимогам ст.33 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець Захарків Ю.М. не об»єднав ці виконавчі провадження в одне зведене виконавче провадження.

Крім того, 11 вересня 2016 року на її рахунок надійшли 7 100,00грн. Та 21 вересня 2016 року державний виконавець Захарків Ю.М. в приміщенні Шевченківського ВДВС Львівського МУЮ повідомив її, що не звертає стягнення на майно боржника, оскільки у нього відсутнє майно.

Зазначає, що такі дії державного виконавця є незаконними, оскільки порушують встановлений законом порядок стягнення боргу.

У власності боржника ОСОБА_3 є квартири за адресою: м. Львів, вул. Г.Мазепи, 26/35, та м. Львів, вул. Б.Лепкого, 6/2б.

При цьому, державний виконавець не розшукував рухоме майно за місцем мешкання боржника. Не звертався до суду за дозволом про примусове проникнення до житла боржника.

Відповідно до ч.1 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на будинок, квартиру, земельну ділянку, інше нерухоме майно фізичної особи проводиться у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окремому від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належить боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Всупереч цій нормі, державний виконавець відмовляється звертати стягнення на нерухоме майно.

З врахуванням викладеного просить скаргу задовольнити.

Заявник скарги ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, хоч про час та місце розгляду справи повідомлялась в установленому порядку, та подала заяву в якій скаргу підтримала та просила розглядати справу у її відсутності.

Представник Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області не з»явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, причину неявки не повідомив.

У відповідності до ст.197 ЦПК України у зв»язку з неявкою всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зясувавши обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця порушено їх права чи свободи.

Згідно з п. 17 постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» № 14 від 26.12.2003 року у справах за скаргами на рішення, дій або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Частиною 1 статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Відповідно до статті 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Як встановлено, рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 23 грудня 2015 року в справі №466/1527/15ц, яке набрало законної сили, задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків на суму 21 482,20 грн. На виконання вказаного рішення судом видано два виконавчих листа : на суму 19 736,40грн. (ВП №50135715) та на суму 1 745,80 грн. ( ВП №50135640) та відкрито два виконавчі провадження.

Частина 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» зобов'язує державного виконавця вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 1 ст.20 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу. А згідно ч.2 даної статті Закону України «Про виконавче провадження» виконання рішення, яке зобов'язує боржника вчинити певні дії, здійснюється державним виконавцем за місцем проведення таких дій.

Крім того, у відповідності до ч.1 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на будинок, квартиру, земельну ділянку, інше нерухоме майно фізичної особи проводиться у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окремому від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належить боржнику. В останню чергу звертається стягнення

А тому, на думку суду, державний виконавець необгрунтовано відмовляється звертати стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_3

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 197, 383, 384, 385, 386, 387 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 щодо необ»єднання виконавчих проваджень ВП №50135715 та ВП №50135640 в одне зведене виконавче провадження, звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_3 та розшуку рухомого майна боржника за місцем його проживання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом пяти днів з моменту її проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя: ОСОБА_4