Справа № 278/1506/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЯМ УКРАЇНИ

09 вересня 2016 року Житомирський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді - Зубчук І.В.

секретаря с/з - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Житомирського району, Житомирської області про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в обґрунтування своїх вимог зазначила, що 04 січня 1994 року рішенням ОСОБА_3 сільської ради Житомирського району їй було передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,66 га., у тому числі для обслуговування житлового будинку та господарських будівель 0,26 га. та для ведення особистого селянського господарства 0,40 га., про що отримано державний акт на право власності на землю серії І-ЖТ №014668.

17.04.1995 року та 15.11.2000 року позивач відчужила земельну ділянку площею 0,15 га. та 0,10 га., про що в державному акті зроблено відповідні записи.

В 1995 році рішенням ОСОБА_3 сільської ради Житомирського району Житомирської області позивачу надано земельну ділянку площею 0,02 га.

На даний час позивач звернулась до землевпорядної організації для виготовлення технічної документації та отримання кадастрового номера, в наслідок чого зясувалось невідповідність земельної ділянки у витягу з фактичним розміром, що стало підставою для звернення позивача до суду.

В судове засідання позивач не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала повністю та просила його задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Житомирського району Житомирської області в судове засідання не зявився, подав до суду лист про розгляд справи у його відсутність, обставини зазначені в позові визнав.

В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України.

Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З огляду на зазначене суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи.

Суд оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно із ст.116 Земельного кодексу України, громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян.

Судом встановлено, що рішенням ОСОБА_3 сільської ради Житомирського району від 04 січня 1994 року ОСОБА_2 передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,66 га., у тому числі для обслуговування житлового будинку та господарських будівель 0,26 га. та для ведення особистого селянського господарства 0,40 га. (а.с.5), про що на її імя видано державний акт на право власності на землю серії І-ЖТ №014668 (а.с.6).

Договором дарування земельної ділянки від 15 листопада 2000 року ОСОБА_2 подарувала, а ОСОБА_4 прийняла в дар земельну ділянку площею 0,10 га., розташовану на території с.Зарічани ОСОБА_3 сільської ради Житомирського району Житомирської області, для ведення особистого підсобного господарства (а.с.7).

Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону, згідно з ч.1 ст.334 ЦК України.

Стаття 16 ЦК України дає перелік способів захисту цивільних прав та інтересів судом.

Згідно ст.316 Цивільного Кодексу України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання (ч. 4 ст. 116 Земельного Кодексу України). Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 Земельного Кодексу України).

За положеннями ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За наведених обставин суд не вбачає підстав для задоволення позову, оскільки заявлені вимоги не ґрунтуються на положеннях закону.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 208, 209, 316, 328, 392 ЦК України, ст.ст. 14, 215, 218, 221-223 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_2 відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Житомирський районний суд Житомирської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І. В. Зубчук