РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/4204/16-ц

Провадження № 2-о/643/257/16

27.07.2016 р. м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Харченко А.М.

при секретарі - Горборуковій М.О.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Московський районни відділ у місті Харкові ГУ ДМС України в Харківській області, про встановлення факту проживання на території України,

ВСТАНОВИВ:

11.04.2016 року заявник звернувся до суду з заявою, у якій просить встановити факт його постійного проживання на території України (м. Харкова) на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року. В обґрунтування своїх вимог заявник зазначив, що після закінчення Сурхандарїнського військового училища проходив службу у різних військових частинах СРСР. Працював викладачем кафедри № 12 Іркутського військового авіаційного інженерного училища ім. 50-річчя ВЛКСМ (наказ ГК ВПС № 0752 від 12.07.1984 року). Відповідно до наказу Міністра оборони СРСР від 25.02.88 р. № 0078 Іркутське ВВАІУ передано до складу 23 повітряної армії, у зв'язку з чим 12.11.1990 року, заявник був переведений на викладацьку роботу до Харківського вищого військового авіаційного інженерного училища. Згідно із записом начальника училища в послужному списку № 192 від 04.09.1989 р., ОСОБА_1 виключений зі списків Іркутського ВВАІУ. Подальші записи в послужному списку фіксує проходження служби в Харківському Вищому авіаційному інженерному Червонопрапорному училищі аж до звільнення в запас через хворобу згідно з наказом начальника училища № 338 від 31.12.1993 року. У зв'язку з переведенням в м. Харків в 1990 році, ОСОБА_1 переїхав зі своєю сім'єю. Вони оселилися в будинку матері його дружини ОСОБА_2, громадянки України, за адресою: Харківська обл. Харківський район, сел. Коротич, вул. Горького 51. Одночасно ОСОБА_1 і членів його сім'ї поставили на квартирний облік в Харківській КЕЧ району Київського військового округу 05 травня 1993 року. За підходом черги ОСОБА_1 був виданий ордер № 993 на квартиру АДРЕСА_1, де він зі своєю сімєю мешкає в даний час.

З 12 листопада 1990 р. заявник, проходячи службу на території України, постійно проживав в м. Харкові. На момент проголошення незалежності України, тобто 24 серпня 1991 р., він постійно мешкав разом зі своєю дружиною в селищі Коротич, здійснював викладацьку діяльність в Харківському вищому військовому авіаційному інженерному училищі (м.Харків, вул. Володарського, 46). Підтвердженням факту його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 р. є послужний список, який свідчить про його переведення до м. Харкова в 1990 р., а також архівна виписка галузевого Державного архіву Міністерства оборони України про його звільнення в запас.

Оскільки заявник ОСОБА_1 був військовим, у нього не було загальногромадянського паспорта громадянина СРСР, проте він мав військовий квиток. Для легалізації проживання на території України в березні 2013 року ОСОБА_1 отримав посвідку на тимчасове проживання в м. Харкові та зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1. В даний час ОСОБА_1 не має громадянства України, однак бажає отримати, оскільки проходив в м. Харкові військову службу на момент здобуття Україною незалежності, постійно мешкав в м. Харкові зі своєю сім'єю і має намір жити тут і надалі. Встановлення вищевказаного факту необхідно ОСОБА_1 для отримання паспорту громадянина України.

Заявник направив до суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглядати справу за його відсутності.

Представник заінтересованої особи - Московського РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області, в судове засідання на неодноразові виклики не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив.

Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу у різних військових частинах СРСР. Також працював викладачем кафедри № 12 Іркутського військового авіаційного інженерного училища ім. 50-річчя ВЛКСМ (наказ ГК ВПС № 0752 від 12.07.1984 року). Відповідно до наказу Міністра оборони СРСР від 25.02.88 р. № 0078 Іркутське ВВАІУ передано до складу 23 повітряної армії, у зв'язку з чим 12.11.1990 року ОСОБА_1 був переведений на викладацьку роботу до Харківського вищого військового авіаційного інженерного училища. Згідно із записом начальника училища в послужному списку № 192 від 04.09.1989 р., ОСОБА_1 виключений зі списків Іркутського ВВАІУ. Подальші записи в послужному списку фіксує проходження служби в Харківському Вищому авіаційному інженерному Червонопрапорному училищі аж до звільнення в запас через хворобу згідно з наказом начальника училища № 338 від 31.12.1993 року. У зв'язку з переведенням в м. Харків в 1990 році ОСОБА_1 переїхав зі своєю сім'єю та оселилися в будинку матері його дружини ОСОБА_2, громадянки України, за адресою: Харківська обл., Харківський район, сел. Коротич, вул. Горького, 51. (а.с. 6-10).

Одночасно ОСОБА_1 та членів його сім'ї поставили на квартирний облік в Харківській КЕЧ району Київського військового округу 05 травня 1993 року. За підходом черги ОСОБА_1 був виданий ордер № 993 на квартиру АДРЕСА_1, де він зі своєю сімєю мешкає в даний час. (а.с. 19).

З 12 листопада 1990 р. ОСОБА_1, проходячи службу на території України, постійно проживав в м. Харкові. На момент проголошення незалежності України, тобто 24 серпня 1991 р., ОСОБА_1 постійно мешкав разом зі своєю дружиною в сел. Коротич, здійснював викладацьку діяльність в Харківському вищому військовому авіаційному інженерному училищі (м.Харків, вул. Володарського, 46). Підтвердженням факту його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 р. є послужний список, який свідчить про його переведення до м. Харкова в 1990 р., а також архівна виписка галузевого Державного архіву Міністерства оборони України про його звільнення в запас (а.с. 6-11).

Наявність у матері дружини ОСОБА_3 нерухомості за адресою: Харківська обл., Харківський район, сел. Коротич, вул. Горького № 51, підтверджується довідкою Коротичанської селищної ради № 110 від 17.03.1995г., свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 27.08.1996 р., рішенням Коротичанського селищної ради № 45 від 13.02.1990г. про дозвіл продажу ОСОБА_3 житлового будинку по вул.Горького №51, копії яких знаходяться в матеріалах справи (а.с. 15-16, 17,18).

Оскільки ОСОБА_1 був військовим, у нього не було загальногромадянського паспорта громадянина СРСР, проте відповідно до діючого законодавства, він мав військовий квиток. Для легалізації проживання на території України в березні 2013 року ОСОБА_1 отримав посвідку на тимчасове проживання та зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с.4-5).

В даний час ОСОБА_1 не має громадянства України, однак бажає отримати, оскільки проходив в м. Харкові військову службу на момент здобуття Україною незалежності, постійно мешкав в м. Харкові зі своєю сім'єю і має намір жити тут і надалі. Встановлення вищевказаного факту необхідно ОСОБА_1 для отримання паспорту громадянина України.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24.08.1991р.) постійно проживали на території України.

Таким чином, судом встановлено, що з 1990 року і по цей час ОСОБА_1 постійно мешкає в Україні, та у суду не викликає сумнівів факт його постійного мешкання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки від нього залежить реалізація його права на отримання паспорту громадянина України.

Керуючись, ст.ст. 10, 60, 209, 213-215, 256, 259 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Харченко А.М.