Справа № 159/1777/16-ц Провадження № 22-ц/773/1237/16 Головуючий у 1 інстанції: Агеєва Є.О.
Категорія: 27 Доповідач: Лівандовська-Кочура Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Лівандовської-Кочури Т.В.

суддів Федонюк С.Ю., Свистун О.В.,

за участю:

секретаря Концевич Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк», ОСОБА_3 про припинення договору поруки, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 22 червня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2016 року ОСОБА_1 звернулась в суд з вищевказаним позовом до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 (далі по тексту ПАТ КБ) «ПриватБанк». В обгрунтування заявленого позову зазначає, що 12 листопада 2007 року між установою банку та відповідачем ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 443/к, який забезпечено заставою транспортного засобу та відповідно до умов якого, боржник отримав кредит на суму 13 600 дол. США із сплатою 16 % річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення 10 листопада 2010 року. Цього ж дня, з метою забезпечення виконання кредитних зобовязань, між установою банку та позивачем ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 443/к. 22 квітня 2010 року рішенням Ковельського міськрайонного суду задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення кредитної заборгованості, у звязку із чим, банк у добровільному порядку змінив строк виконання основного зобовязання, а тому шестимісячний строк для предявлення вимоги до позивача ОСОБА_1, на момент предявлення позову до неї сплив, а порука припинилась.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 22 червня 2016 року в позові ОСОБА_1 відмовлено.

Позивач подала апеляційну скаргу на зазначене рішення суду. Вважає, що при ухваленні рішення неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права. Просить його скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обємі.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились. Позивач ОСОБА_1 надіслала на адресу апеляційного суду заяву про розгляд справи у її відсутності, а тому колегія суддів вважає можливим проводити розгляд справи за їх відсутності.

У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції скасуванню з наступних мотивів.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив із того, що зобовязання за кредитним договором не виконані, а враховуючи те, що поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником, правові підстави для визнання поруки припиненою, у зазначеному випадку, відсутні.

Проте, такі висновки не узгоджуються із обставинами справи та нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст. 530 ЦК України).

Згідно із ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Установлено, що 12 листопада 2007 року між установою банку та відповідачем ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 443/к, який забезпечено заставою транспортного засобу марки «Mitsubishi Canter», 2000 року випуску д.н. НОМЕР_1 та відповідно до умов якого, боржник отримав кредит на суму 13 600 дол. США із сплатою 16 % річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення 10 листопада 2010 року.

Виконання умов вказаного договору забезпечено договором поруки, укладеного того ж дня між ПАТ КБ «ПриватБанк» та позивачем ОСОБА_1, згідно умов якого поручитель відповідає перед кредитором солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання боржником усіх зобовязань за зазначеним кредитним договором.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 22 квітня 2010 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 443/к від 12 листопада 2007 року в розмірі 16 507, 29 дол. США звернуто стягнення на предмет застави (а.с. 5-6).

Як пояснила представник банку, зазначене рішення суду не виконане, у звязку із тим, що предмет застави оголошено в розшук.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18 листопада 2015 року стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_4, ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 635 619 грн. 06 коп. кредитної заборгованості.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Кредитним договором встановлено строк повернення коштів - не пізніше 10 листопада 2010 року.

У п. 11 укладеного між банком та ОСОБА_1 договору поруки укладеного зазначено, що цей договір діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором.

Згідно п. 12, сторони дійшли згоди, що строк, в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або законного інтересу за цим договором встановлюється протягом 5 років (а.с. 4).

Цим пунктом сторони лише узгодили збільшення позовної давності (ст.ст. 256, 259 ч. 1 ЦК України).

Строк позовної давності та строк пред'явлення вимоги до поручителя за договором поруки - поняття не тотожні.

Порука - це строкове зобов'язання і, незалежно від того встановлений строк її дії договором чи законом, сплив цього строку припиняє суб'єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, у тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Отже, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання має бути пред'явлено в межах строку дії поруки (протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання).

У силу ч. 2 ст. 1050 ЦК України банк змінив строк повернення кредиту, пред'явивши у 2010 році позов до позичальника про дострокове повернення кредиту, рішенням суду від 22 квітня 2010 року позов було задоволено шляхом звернення стягнення на предмет застави, проте не виконано і позов до поручителя (солідарно з позичальником) банк пред'явив у вересні 2015 року про стягнення кредитної заборгованості, тобто поза межами дії договору поруки, яка припинилася із закінченням 6-ти місячного строку від дня настання строку виконання основного зобовязання.

З огляду на допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, оскаржуване рішення підлягає відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної або касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За правилами ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» слід стягнути понесений та документально підтверджений судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. (а.с. 1) в суді першої інстанції та 606 грн. 32 коп. (а.с 64) в суді апеляційної інстанції, а всього 1 157 грн. 52 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 22 червня 2016 року у даній справі скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити.

Визнати договір поруки № 443/к від 12 листопада 2007 року укладений між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством ОСОБА_2 «ПриватБанк» - припиненим.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 1 157 (одну тисячу сто пятдесят сім) грн. 52 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді