Справа № 369/9507/15-ц
Провадження № 2/369/632/16
РІШЕННЯ

Іменем України

20.07.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі головуючої судді Ковальчук Л.М., за участю секретаря Рябець А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Софіївсько-Борщагівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, про зобов»язання усунути перешкоди у користуванні земельними ділянками шляхом знесення самовільно встановленого паркану і металевих стовпчиків,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Софіївсько-Борщагівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, про зобов»язання усунути перешкоди у користуванні земельними ділянками шляхом знесення самовільно встановленого паркану і металевих стовпчиків, посилаючись на те, що вона з вересня 2013 року є власником квартири АДРЕСА_1, у якій вона постійно проживає зі своєю сім»єю, а тому відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в ОСОБА_3» вона є членом територіальної громади.

Приблизно з 2012 року за будівельною адресою біля будинку № 12 та будинку № 14 по вул. Лесі Українки, с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району, Київської області було встановлено тимчасовий будівельний паркан, який обмежував прохід та проїзд біля будівництва. Однак, після закінчення будівництва виявилось, що територія сільської вулиці (тротуар і проїжджа частина) і надалі є обмеженими парканом.

З початку грудня 2014 року біля будинку № 14 по вул. Лесі Українки за вказівкою ОСОБА_2, який є фактичним забудовником ЖК «ОСОБА_4 від ОСОБА_2», було встановлено металевий паркан і металеві стовпчики, якими було обмежено ширину проїжджої частини по вул. Л.Українки, та перекрито пішохідний перехід на перехресті вулиць Л.ОСОБА_3 та вул. Академіка ОСОБА_5.

Таким чином, власником землі, на якій знаходиться вулиця, є територіальна громада села. А отже, сільська рада, як виборний орган територіальної громади, має право визначати режим його користування та вирішувати питання про встановлення будь-яких обмежень щодо проїзду та проходу до їхніх багатоквартирних будинків.

Оскільки землі загального користування (вулиця) за цільовим призначенням повинні використовуватись для вільного проїзду і проходу всіх користувачів, то створення будь-яких перепон для вільного проходу і проїзду власників інших земельних ділянок є порушенням їх прав.

Встановлення паркану порушує права невизначеного кола осіб, та її права, як жителя багатоквартирного будинку, оскільки: 1) не дає можливості повноцінного використання сільської вулиці ОСОБА_3, як жителя багатоквартирного будинку; 2) обмежує можливість руху пішоходів та займає пішохідний перехід, не даючи можливість пішоходу завершити його перехід по нанесеній розмітці без порушень Правил дорожнього руху України; 3) обмежує рух особистого та громадського транспорту по вул. Л.Українки та по частині вул. Академіка ОСОБА_5, і погіршує оглядовість перехрестя, що робить його аварійно небезпечним.

Вона є жителькою села Софіївська Борщагівка і не може у повній мірі використовувати землі спільного користування для проїзду та проходу, і її права є порушеними, як і права невизначеного кола осіб.

17 грудня 2014 року з метою вирішення земельного спору, керуючись положеннями ст. ст. 83, 91, 158, 159 Земельного кодексу України та ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в ОСОБА_3», нею було подано заяву про вирішення земельного спору.

Відповідно до акту встановлено, що паркан і стовпчики біля будинку № 12 та № 14 по вул. Л.Українки та перехрестя вул. Л.ОСОБА_3 та вул. Академіка Амосова знаходяться на землях загального користування. Також актом встановлено, що власником незаконно встановленого паркану є ОСОБА_2.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 з посиланням на вимоги ст. ст. 103, 152 ЗК України, ст. 376 ЦК України просив зобов»язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні земельними ділянками загального користування (комунальних земель) за адресою: вул. Л.Українки, 12 та вул. Л.Українки, 14 у с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району, Київської області шляхом знесення самовільно встановленого паркану за адресою: с. Софіївська Борщагівка, вул. Лесі Українки, 14 та межує з перехрестям вулиць Л.ОСОБА_3 та вул. Академіка ОСОБА_5; зобов»язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні земельними ділянками загального користування (комунальних земель) за адресою: вул. Л.Українки, 12 та вул. Л.Українки, 14 у с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району, Київської області шляхом знесення самовільно встановленого паркану та металевих стовпчиків, які знаходяться біля будинку за адресою: с. Софіївська Борщагівка, вул. Лесі Українки, 14 та межує з перехрестям вулиць ОСОБА_3 та вул. Академіка ОСОБА_5.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав і просив його задовольнити.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 і його представник не з»явилися, про дату, час і місце розгляду справи представник відповідача повідомлявся належним чином, суду надана заява про розгляд справи у відсутності представника відповідача.

У судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи третя особа повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з»ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28 вересня 2013 року між ОСОБА_6 і ОСОБА_1 був укладений Договір купівлі-продажу квартири, відповідно до умов п. 1. якого продавець ОСОБА_6 передала квартиру № 186, що знаходиться в с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району, Київської області, вул. Миру, у будинку № 36, у власність покупця ОСОБА_1, а покупець прийняв відчужувану квартиру у власність і сплатив за неї грошову суму, визначену цим договором. Вказана квартира складається з чотирьох житлових кімнат загальною площею 118,7 кв.м., житловою площею 79,7 кв.м..

17 грудня 2014 року позивач ОСОБА_1 звернулась до голови Софіївсько-Борщагівської сільської ради із заявою про вирішення земельного спору, в якій зазначала, що з початку грудня 2014 року біля будинку № 12 та будинку № 14 по вул. Лесі Українки було встановлено металевий паркан та металеві стовпчики, якими було обмежено ширину проїжджої частини по вул. Л.Українки та перекрито пішохідний перехід на перехресті вулиць Л.ОСОБА_3 та вул. Академіка ОСОБА_5. Позивач ОСОБА_1 зазначала, що власником вулиці, якою користуються жителі, є сільська рада, і тільки вона має право визначати режим його користування та вирішувати питання про встановлення будь-яких обмежень щодо проїзду та проходу до їхніх багатоквартирних будинків. Оскільки землі загального користування (вулиця) за цільовим призначенням повинні використовуватись для вільного проїзду та проходу всіх користувачів, то створення будь-яких перепон для вільного проходу та проїзду власників інших земельних ділянок є порушенням їх прав. Встановлення паркану порушує права невизначеного кола осіб, та її права, як жителя багатоквартирного будинку, оскільки: 1) не дає можливості повноцінного використання сільської вулиці ОСОБА_3, як жителя багатоквартирного будинку; 2) обмежує можливість руху пішоходів та займає пішохідний перехід, не даючи можливість пішоходу завершити його перехід по нанесеній розмітці без порушень Правил дорожнього руху України; 3) обмежує рух особистого та громадського транспорту по вул. Л.Українки та по частині вул. Академіка ОСОБА_5, і погіршує оглядовість перехрестя, що робить його аварійно небезпечним.

Вона є жителькою села Софіївська Борщагівка і не може у повній мірі використовувати землі спільного користування для проїзду та проходу, і її права є порушеними, як і права невизначеного кола осіб. У вказаній заяві вона просила розглянути і вирішити спір щодо встановлення металевого паркану та стовпчиків біля будинку № 12 та будинку № 14 по вул. Лесі Українки с. Софіївська Борщагівка, вжити заходів щодо усунення порушень прав землекористувачів.

26 січня 2015 року сільським головою Софіївсько-Борщагівської сільської ради було надано відповідь ОСОБА_1, в якій зазначено, що розглянувши її звернення від 31 грудня 2014 року, Софіївсько-Борщагівська сільська рада повідомила, що дане питання було розглянуто депутатською земельною комісією, і додано відповідний акт.

У поданій до суду позовній заяві позивач ОСОБА_1 вказувала, що відповідно до акту встановлено, що паркан та стовпчики біля будинку № 12 та № 14 по вул. Л. Українки та перехрестя вул. Л.ОСОБА_3 та вул. Ак. Амосова знаходяться на землях загального користування, і що власником незаконно встановленого паркану є ОСОБА_2.

Позивач ОСОБА_1 з посиланням на вимоги ст. ст. 103, 152 Земельного кодексу України, ст. 376 ЦК України просила суд зобов»язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні земельними ділянками загального користування (комунальних земель) за адресою: вул. Л.Українки, 12 та вул. Л.Українки, 14 у с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району, Київської області шляхом знесення самовільно встановленого паркану за адресою: с. Софіївська Борщагівка, вул. Лесі Українки, 14 та межує з перехрестям вулиць Л.ОСОБА_3 та вул. Академіка ОСОБА_5; зобов»язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні земельними ділянками загального користування (комунальних земель) за адресою: вул. Л.Українки, 12 та вул. Л.Українки, 14 у с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району, Київської області шляхом знесення самовільно встановленого паркану та металевих стовпчиків, які знаходяться біля будинку за адресою: с. Софіївська Борщагівка, вул. Лесі Українки, 14 та межує з перехрестям вулиць ОСОБА_3 та вул. Академіка ОСОБА_5.

Відповідно до вимог ст. 103 Земельного кодексу України, на яку посилається позивач у позові, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Згідно вимог ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов»язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; Г) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до вимог ст. 376 ЦК України, на яку посилається позивач у позові, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

В наявній в матеріалах справи копії ОСОБА_5 депутатської земельної комісії с. Софіївська Борщагівка від 23 січня 2015 року зазначено, що депутатська земельна комісія в складі: голови комісії ОСОБА_7, членів комісії: ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 обстежила згідно звернення ОСОБА_1 № 1205 від 31 грудня 2014 року територію, на якій встановлено паркан та стовпчики біля будинку № 12 та № 14 по вул. Л.Українки та перехрестя вул. Л.ОСОБА_3 та ОСОБА_5, і обстеженням встановлено, що даний паркан та металеві стовпчики встановлені на перехресті вул. ОСОБА_5 та Л.ОСОБА_3, знаходяться на землях загального користування. Встановлено, що власником незаконно встановленого паркану являється ОСОБА_2. Комісія пропонувала винести на сесію сільської ради питання щодо зобов»язання ОСОБА_2 демонтувати незаконно встановлений паркан із земель загального користування на перехресті вул. Л.ОСОБА_3 та ОСОБА_5.

Однак, суд вважає вказаний акт неналежним доказом у справі, оскільки він не підписаний всіма членами комісії, а саме в ньому відсутні підписи членів комісії, які входили в депутатську земельну комісію, а саме ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_11.

Крім того, відповідно до довідки Приватного підприємства «Житлосервіс «Софіївка» від 23 жовтня 2015 року № 154 на території ЖК «Софія» будинку з адресою ОСОБА_3, 14 не існує.

Також слід зазначити, що в матеріалах справи наявна і інша копія ОСОБА_5 депутатської земельної комісії с. Софіївська Борщагівка від 18 березня 2016 року, відповідно до якого депутатська земельна комісія в складі голови комісії ОСОБА_7, членів комісії ОСОБА_13, ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_14 обстежила земельні ділянки та будинок за адресою вул. Л.Українки 16/40 згідно заяви ОСОБА_15, і обстеженням встановлено, що паркан, який розташований на земельній ділянці за адресою вул. Л.Українки, 16/40, згідно генерального плану с. Софіївська Борщагівка не виходить за межі червоних ліній та не заважає проходу пішоходів по тротуарним доріжкам.

Згідно копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 337499 від 31 жовтня 2012 року вбачається, що ОСОБА_15 є власником земельної ділянки площею 0,1033 га, яка розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Л.Українки, 12, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Відповідно до наданої суду довідки від 13 липня 2016 року № 160 Софіївсько-Борщагівська сільська рада повідомила, що згідно наявної інформації в сільській раді земельні ділянки, що знаходяться за адресами: с. Софіївська Борщагівка, вулиця Лесі Українки, 12 та вулиця Лесі Українки, 14 не числяться за громадянином ОСОБА_2.

В судовому засіданні судом не здобуто безспірних доказів, що права позивача ОСОБА_1 порушені з боку відповідача ОСОБА_2

Крім того, у позовній заяві ОСОБА_1 просила усунути перешкоди у користуванні земельними ділянками загального користування (комунальних земель) за адресою: вул. Л.Українки, 12 та вул. Л.Українки, 14 у с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району, Київської області шляхом знесення самовільно встановленого паркану за адресою: с. Софіївська Борщагівка, вул. Лесі Українки, 14 та межує з перехрестям вулиць Л.ОСОБА_3 та вул. Академіка ОСОБА_5; зобов»язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні земельними ділянками загального користування (комунальних земель) за адресою: вул. Л.Українки, 12 та вул. Л.Українки, 14 у с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району, Київської області шляхом знесення самовільно встановленого паркану та металевих стовпчиків, які знаходяться біля будинку за адресою: с. Софіївська Борщагівка, вул. Лесі Українки, 14 та межує з перехрестям вулиць ОСОБА_3 та вул. Академіка ОСОБА_5.

Однак, матеріали справи не містять належних доказів розміру паркану та металевих стовпчиків, на якій конкретно площі (з визначенням координат) земельних ділянок вони знаходяться.

Згідно вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог ст. ст. 57-59 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Суд, зясувавши дійсні обставини справи, давши оцінку зібраним доказам в їх сукупності, дійшов висновку що позивачем ОСОБА_1 не надано належних і допустимих доказів в обгрунтування заявлених вимог до відповідача, і оцінюючи в сукупності зібрані в справі докази відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, суд не знаходить правових підстав для задоволення позову, а тому відмовляє у його задоволенні.

Керуючись ст. ст. 103, 152 Земельного кодексу України, ст. 15, 16, 376 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 57-60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Софіївсько-Борщагівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, про зобов»язання усунути перешкоди у користуванні земельними ділянками шляхом знесення самовільно встановленого паркану і металевих стовпчиків відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ковальчук Л.М.