Справа №484/5500/15-ц 15.09.2016 15.09.2016 15.09.2016
Провадження №22-ц/784/2042/16
Головуючий у першій інстанції-Фортуна Т.Ю.
Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Данилової О.О.,

суддів: Лівінського І.В., Шаманської Н.О.,

із секретарем - Богуславською О.М.,

за участю позивача - ОСОБА_1, представника - ОСОБА_2, розглянувши у режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 липня 2016 року у цивільній справі за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_3

про визнання угоди дійсною та визнання права власності на майно

та за зустрічним позовом

ОСОБА_3

до ОСОБА_1

про витребування майна з чужого незаконного володіння

У С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про визнання довіреності дійсною та визнання права власності на автомобіль.

Позивач зазначав, що у вересні 2015 року він та ОСОБА_4 досягли домовленості про обмін автомобіля марки «Opel», модель «Astra F», 1993 року випуску, який він придбав без оформлення технічної документації, на належний відповідачці автомобіль марки «Opel», модель «Astra», 1999 року випуску. ОСОБА_3 видала йому довіреність строком на три роки на представництво інтересів та вирішення інших питань, пов'язаних з експлуатацією та розпорядженням належним їй автомобілем. Оформити таку ж довіреність на свій автомобіль він не зміг, не знайшовши належного власника, у зв'язку з чим доплатив відповідачці суму еквівалентну 200 доларів США. 26 вересня 2015 року вони здійснили обмін автомобілями та передали ключі, технічну документацію, а ОСОБА_3 - і довіреність. Проте у жовтні 2015 року він дізнався, що попри їх домовленості відповідачка скасувала видану нею довіреність.

Посилаючись на безпідставність скасування довіреності, відмову ОСОБА_3 виконати умови договору міни та порушення його прав власника, ОСОБА_1 просив визнати дійсною довіреність, видану 23 вересня 2015 року ОСОБА_3 на його ім'я, та визнати за ним право власності на автомобіль марки «Opel», модель «Astra», 1999 року випуску державний номер НОМЕР_1.

ОСОБА_3 позов не визнала та подала зустрічний позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння. Відповідачка посилалась на те, що між нею та ОСОБА_1 існувала домовленість про наступне укладення договору купівлі-продажу належного їй автомобіля, внаслідок чого вона 23 вересня 2016 року видала йому довіреність. Оскільки умови угоди позивач не виконав, вона скасувала довіреність, але належний їй автомобіль ОСОБА_1 безпідставно утримує.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 липня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено, витребувано з незаконного володіння ОСОБА_1 автомобіль марки «Opel», модель «Astra», 1999 року випуску державний номер НОМЕР_1 з передачею його власнику. Розподілено судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив рішення скасувати та вирішити питання про стягнення зі ОСОБА_3 вартості ремонту та про повернення належного йому автомобіля.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 328 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів.

За змістом цієї норми набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти. Для захисту цього права необхідно встановити, з яких саме передбачених законом підстав та у який передбачений законом спосіб особа набуває право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту за правилами статті 392 ЦК.

Відповідно до статті 715 ЦК змістом договору міни є зобов'язання кожної зі сторін передати другій стороні один товар в обмін на інший, в якому кожна сторона договору є продавцем того товару, який вона передає в обмін, і покупцем товару, який вона одержує. До договору міни застосовуються загальні положення про договір купівлі-продажу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є власницею автомобіля «Opel Astra», 1999 року випуску, державний номер НОМЕР_1 (а.с. 3, 38).

23 вересня 2015 року ОСОБА_3 видано довіреність на ім'я ОСОБА_1, якою останнього уповноважено представляти її інтереси в установах та підприємствах з питань, пов'язаних з управлінням, експлуатацією та розпорядженням (продаж здача в оренду, позичку) автомобіля марки «Opel» модель « Astra», державний номер НОМЕР_1, строком до 23 вересня 2018 року (а.с. 7, 17).

Спірний автомобіль передано ОСОБА_1

Будь-які двохсторонніх угод ( договір міни, купівлі-продажу тощо) між сторонами не укладалось.

20 жовтня 2015 року ОСОБА_3 скасувала довіреність (а.с.7, 37).

Встановивши ці обставини, суд першої інстанції виходив з того, що міна, як і продаж, транспортного засобу передбачає відповідне оформлення договору, зняття транспортного засобу з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та дотримання інших умов, передбачених відповідними нормативними актами.

Аналіз нормативної бази наведено у мотивувальній частині судового рішення.

Оскільки спірний автомобіль в установленому порядку не знятий з обліку в уповноваженому органі МВС та зареєстрований за відповідачкою, договір міни або купівлі-продажу між сторонами не укладався, тому ОСОБА_1 не набув права власності на транспортний засіб.

Видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону та не є підставою для набуття права власності особою, яка цю довіреність отримала.

При цьому правовий механізм статті 392 ЦК застосовується для захисту порушених прав власника майна, а не як підстава для набуття такого права.

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, вимогам цивільного законодавства та нормативним актам, які визначають особливості розпорядження транспортними засобами, а також судовій практиці Верховного Суду України (постанова від 16 грудня 2015 року у справі № 6-688цс15).

Обгрнутованим є і висновок суду про відсутність підстав для визнання дійсною довіреності, скасованої ОСОБА_3

Виходячи зі змісту статті 249 ЦК особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може у будь-який час скасувати довіреність, що обумовлено особистим характером представництва. Відмова від цього права є нікчемною.

Отже будь-яких правових підстав для судового визнання дійсною скасованої довіреності не вбачається.

Враховуючи, що ОСОБА_1 користувався спірним автомобілем на підставі довіреності від 23 вересня 2015 року, яку скасовано ОСОБА_3 20 жовтня 2015 року, то позивач має зобов'язання повернути майно за частиною 1 статті 1212 ЦК, оскільки підстава, на якій воно набуте, згодом відпала.

Інша правова кваліфікація підстав для повернення спірного автомобіля його власнику при вірному висновку про наявність таких підстав за обставинами, що вказані у зустрічному позові, не може бути достатньою підставою для скасування судового рішення в цій частині.

До того ж доводів, які стосуються цих висновків по суті судового рішення, апеляційна скарга не містить.

Колегія суддів не може прийняти до уваги посилання апелянта на те, що суд не розглянув питання про відшкодування його витрат на ремонт автомобіля, належного ОСОБА_3 та не вирішив питання про повернення нею належного йому автомобіля.

Відповідно до положень частини 1 статті 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог.

Позовних вимог про відшкодування витрат на ремонт автомобіля та витребування іншого транспортного засобу у відповідачки, ОСОБА_1 не заявляв, що не перешкоджає позивачу звернутись з відповідним позовом до суду.

До того ж відповідачка ОСОБА_3 не заперечує прав позивача на автомобіль, який знаходиться у неї, та згодна його повернути.

Оскільки апеляційна скарга не містить доводів, які б спростовували висновки суду чи доводили б порушення ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення

Керуючись статтями 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.О.Данилова

Судді: І.В.Лівінський

Н.О.Шаманська