АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/2878/16-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1592/К/16 суддя Прасолов В.М.
Категорія - 23 (І) Доповідач Михайлів Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

27 липня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Михайлів Л.В.,

суддів: Барильської А.П., Ляховської І.Є.

секретар: Маслова К.В.

за участю: позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 07 червня 2016 року про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 07 червня 2016 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу.

Не погоджуючись з ухвалою, відповідач ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині недотримання правил підсудності. Вважає, що оскільки за договором позики грошові кошти отримані з метою вкладення в будівництво нерухомості тепличного комплексу сільськогосподарського призначення за адресою: Дніпропетровська область, Широківський район, с. Олександрівка, вул. Кооперативна, 64, то позов виник з приводу нерухомого майна й повинен розглядатися за правилами виключної підсудності Широківським районним судом Дніпропетровської області.

Позивач ОСОБА_1 заперечував проти доводів апеляційної скарги й просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, заперечення на неї, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Звертаючись до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення суми боргу, позивач ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики в сумі 171425 грн. При цьому, адресу місця проживання відповідача вказав: м. Кривий Ріг, вул. Тинка, 4/51.

Відкриваючи провадження у справі ухвалою від 07 червня 2016 року, суддя виходив з того, що позовна заява відповідає вимогам ст.ст. 119, 120 ЦПК України, справа підсудна Саксаганському районному суду м. Кривого Рогу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає нормам процесуального права та матеріалам справи.

Відповідно до ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим в установленому порядку місцем її перебування.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 ЦПК України, у разі якщо відповідачем у позовній заяві, поданій і оформленій у порядку, встановленому цим Кодексом, вказана фізична особа, що не є суб'єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Як вбачається з відповіді адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС УДМС України у Дніпропетровські області від 25.05.2016 року, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що знаходиться у Саксаганському районі м. Кривого Рогу (а.с. 12).

Таким чином, враховуючи, що предметом даного позову є стягнення заборгованості за договором позики, то судом першої інстанції правильно застосовані правила підсудності, визначені ст. 109 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно роз'яснень п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01.03.2013 року № 3 виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Як розяснено в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» перелік позовів, для яких установлена виключна підсудність, розширеному тлумаченню не підлягає.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що позов має розглядатись за правилами виключної підсудності, оскільки позов виник не з приводу нерухомого майна, а та обставина, що отримані за договором позики грошові кошти з метою вкладення в будівництво тепличного комплексу сільськогосподарського призначення за адресою: Дніпропетровська область, Широківський район, с. Олександрівка, вул. Кооперативна, 64, не є визначальною щодо предмету даного позову й позивач не заявляє жодних вимог щодо вказаного майна.

Таким чином, оскільки даний позов не стосується нерухомого майна, то підстав для застосування ст. 114 ЦПК України не вбачається.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 07 червня 2016 року постановлена з дотриманням вимог процесуального закону, підстави для її скасування - відсутні, тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст. 307, п.1 ч.1 ст. 312, ст.ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 07 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Л.В. Михайлів

Судді: А.П. Барильська

ОСОБА_3