Cправа № 127/7956/16-ц
Провадження № 2/127/3396/16
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

15 квітня 2016 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Гриневич В.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1, яка діє в інтересах громадянки ОСОБА_2 Федерації ОСОБА_3 до Вінницької міської ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, яка діє в інтересах громадянки ОСОБА_2 Федерації ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до Вінницької міської ради, в якій просила визнати за ОСОБА_3, 03.06.1981р.н. право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла 26.03.2015р. на квартиру №82 в будинку№69 по вулиці Шмідта в місті Вінниці.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї матеріали суд дійшов висновку про необхідність залишення її без руху, з огляду на таке.

Статтею 119 ЦПК України встановлено вимоги до форми та змісту позовних заяв, зокрема відповідно п.п. 2, 3, 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити імя позивача та відповідача, їх місце проживання, зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 26 ЦПК України у справах позовного провадження особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (ч. 1 ст. 30 ЦПК України)

Позивачем, в розумінні ст. 26, 30, 119 ЦПК України, є особа яка звертається до суду з позовною заявою, при цьому сформульовані (заявлені) нею вимоги мають стосуватися саме позивача, а не інших осіб.

Як вбачається з позовної заяви, яка надійшла суду, її позивачем зазначено ОСОБА_5, тоді як в резолютивній частині позовної заяви позивач просить визнати право власності на майно за ОСОБА_3, що не узгоджується з приписами статті 119 ЦПК України.

Отже, позивачем у такій позовній заяві могла б виступати ОСОБА_3, а не ОСОБА_5, при цьому остання може представляти інтереси позивача згідно довіреності, в тому числі підписувати, як представник за довіреністю, різного роду заяви.

Таким чином, оскільки позивачем мала б виступати ОСОБА_3, позовна заява має містити місце проживання позивача, що в порушення статті 119 ЦПК України, не дотримано.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Однак, квитанція №0.0.535707395.1 від 14.04.2016р. про сплату 3133,20 грн. не може вважатися належним доказом сплати судового збору, оскільки, як вбачається з призначення платежу вказаної квитанції, судовий збір сплачено з позовної заяви за позовом ОСОБА_5, тоді як уже зазначалося позивачем у даній справі має виступати ОСОБА_3.

Крім того, відповідно п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 80 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна. В той же час, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 80 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Однак, в позовній заяві позивачем ціни позову не зазначено.

В той же час, розраховуючи суму судового збору позивач виходила з ціну позову 313320,00 грн., яка становить вартість квартири АДРЕСА_1, яка в свою чергу визначена згідно висновку про вартість обєкта оцінки, за підписом директора МПП «Експерт». З вказаного висновку, зокрема вбачається, що оціночна вартість вказаної квартири станом на 04.04.2016 року становить від 313320,00пез ПДВ грн.

Проте, зазначений висновок не може братися до уваги при визначені ціни позову виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» N2658-III звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності.

Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених

процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна. (ч. 2 Закону N2658-III).

Механізм проведення оцінки нерухомого та рухомого майна для цілей обчислення державного мита та інших обовязкових платежів визначений постановою Кабінету Міністрів України "Про проведення оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обовязкових платежів, які справляються відповідно до законодавства» від 21 серпня 2014 року № 358.

У відповідності до п.п. 1 п. 1 вказаної вище постанови оціночною вартістю для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обовязкових платежів, які справляються відповідно до законодавства (далі - оподаткування), є ринкова вартість, розрахована відповідно до національних стандартів та інших нормативно-правових актів з питань оцінки майна і майнових прав.

Також, згідно вимог постанови Кабінету Міністрів України "Про проведення оцінки майна для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обовязкових платежів, які справляються відповідно до законодавства» від 21 серпня 2014 року № 358, оцінка обєкта для цілей оподаткування здійснюється субєктами оціночної діяльності, які відповідають вимогам, установленим Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», у складі яких працює хоча б один оцінювач, який отримав кваліфікаційне свідоцтво оцінювача відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» хоча б за однією із спеціалізації у межах напряму 1 Оцінка обєктів у матеріальній формі і напряму 2 Оцінка цілісних майнових комплексів, паїв, цінних паперів, майнових прав та нематеріальних активів, у тому числі прав на обєкти інтелектуальної власності.

При цьому, відповідно до правової позиції Верховного Суду України звіт про оцінку майна є чинним протягом шести місяців.

Однак, висновок про вартість обєкта оцінки, за підписом директора МПП «Експерт» ОСОБА_6 про оціночну вартість квартири не відповідає вищенаведеним вимогам, не підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності та не містять розділів, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна. З вказаної довідки також не вбачається, що особа яка її підписала має спеціальні знання та наділена повноваженнями здійснення оцінки майна, а також не вбачається місцезнаходження юридичної особи МПП «Експерт». При цьому, подана позивачем копія кваліфікаційного сертифікату серії АЕ №003861 від 07.10.2015р. судом до уваги не приймається, оскільки даний сертифікат стосується ОСОБА_7, тоді як оцінку квартири здійснював ОСОБА_6

Отже, позивач розраховуючи суму судового збору позивач виходила не з дійсної - ринкової вартості майна, право власності на яке просить суд визнати, як того вимагається п. 9 ч. 1 ст. 80 ЦПК України, та сплатив судовий збір за подання позовної заяви виходячи не з дійсної (ринкової) вартості нерухомого майна.

Відповідно до п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Пунктом 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах » розяснено судам, що розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування (у тому числі з урахуванням положень, передбачених частиною п'ятою статті 216, статтею 1212 ЦК тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК такий обов'язок покладається на позивача (у тому числі і в тих випадках, коли правові наслідки у виді повернення майна застосовуються за ініціативою суду, наприклад, при визнанні договору недійсним згідно з частиною п'ятою статті 216 ЦК).

Статтею 121 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Виходячи з наведеного вище, позовна заява ОСОБА_1, яка діє в інтересах громадянки ОСОБА_2 Федерації ОСОБА_3 до Вінницької міської ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, підлягає залишенню без руху, з наданням позивачу строку для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. 119, 121 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, яка діє в інтересах громадянки ОСОБА_2 Федерації ОСОБА_3 до Вінницької міської ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, залишити без руху та надати позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, який не може перевищувати 5 (пяти) днів з дня отримання позивачем даної ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: