№ 201/7749/16- ц
провадження 2/201/2081/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2016 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

при секретарі Дашкевич Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Аха страхування» до ОСОБА_1 про стягнення суми грошових коштів та судових витрат, -

ВСТАНОВИВ:

ПрАТ «Страхова компанія «Аха страхування» 26 травня 2016 року звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення суми грошових коштів та судових витрат. Позивач в своїх позовних вимогах посилався на те, що у позивача і відповідача був договір страхування, 02 червня 2015 року сталася дорожньо-транспортна пригода і пошкоджено автомобіль відповідачки, згідно довідки ДПС винною в цій ДТП є ОСОБА_1, позивач підготував і виплатив відповідачці згідно умов договору страхування відшкодування в сумі 43711 грн. 29 коп.; але під час розрахунку вказаної суми працівниками страхової компанії була допущена помилки, застосовано не той коефіцієнт розрахунку і відповідачці сплатили зайву суму: потрібно було виплатити 23893 грн. 71 коп., а виплати 43711 грн. 29 коп.. Вказана помилка доводиться детальним і правильним розрахунком. Позивач, виявивши вказану помилку, звернувся до відповідачки з питанням повернення вказаної неправильно надлишково отриманої суми, але відповіді від відповідача не отримали і ОСОБА_1 вказаної суми не повернула; отримавши вказану суму, до страхової компанії відповідач в передбаченому законом порядку письмово не звернувся, повертати кошти не бажає, виник спір. Представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача вказану надлишково сплачену суму грошових коштів та витрати на судовий збір, задовольнивши позов в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила; вказаним, на думку суду, позовні вимоги фактично визнала, не заперечував проти них і розгляду справи без її участі. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності відповідача відповідно до ст. 169 ЦПК України.

Зясувавши думку сторін, оцінивши надані і добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

В судовому засіданні встановлено, що 27 січня 2015 року між позивачем ПрАТ СК «Аха страхування» і відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 16961а5а, відповідно до умов якого було застраховано автомобіль «Шевроле Авео», державний номер НОМЕР_1, що належить відповідачці.

02 червня 2015 року о 10.00 годині на 79 км. автошляху Дніпропетровськ-Миколаїв біля с. Малософіївка сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля відповідачки, автомобіль було пошкоджено. Згідно довідки № 65146990 ДПС вказана ДТП стала з вини відповідачкою через невиконання нею вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України (ст. 124 КУпАПП).

17 червня 2015 року відповідач звернувся до позивача з письмовою заявою про виплату страхового відшкодування й надав усі необхідні документи. Позивач на виконання умов договору страхування підготував і виплатив відповідачці згідно умов договору страхування відшкодування в сумі 43711 грн. 29 коп.; але під час розрахунку вказаної суми працівниками страхової компанії була допущена помилки, застосовано не той коефіцієнт розрахунку і відповідачці сплатили зайву суму: потрібно було виплатити 23893 грн. 71 коп., а виплати 43711 грн. 29 коп.. Вказана помилка доводиться детальним і правильним розрахунком. Позивач, виявивши вказану помилку, звернувся до відповідачки з питанням повернення вказаної неправильно надлишково отриманої суми, але відповіді від відповідача не отримали і ОСОБА_1 вказаної суми не повернула; отримавши вказану суму, до страхової компанії відповідач в передбаченому законом порядку письмово не звернувся, повертати кошти не бажає, виник спір.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, ..., що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.... Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Таким чином позивачу було завдано прямих збитків, які знаходяться в безпосередньому причинно-слідчому звязку зі вказаними діями відповідача і підлягають повному поверненню за рахунок винної особи. ОСОБА_1 вказаної суми не повернула; отримавши вказану суму, до страхової компанії відповідач в передбаченому законом порядку письмово не звернувся, повертати кошти не бажає, виник спір і позивач вимушений був звертатися з позовом до суду.

Суд вважає позовну заяву банку підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…».

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В судовому засіданні з позовної заяви та наявних документів встановлено, що дійсно 27 січня 2015 року між позивачем ПрАТ СК «Аха страхування» і відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 16961а5а, відповідно до умов якого було застраховано автомобіль «Шевроле Авео», державний номер НОМЕР_1, що належить відповідачці. 02 червня 2015 року о 10.00 годині на 79 км. автошляху Дніпропетровськ-Миколаїв біля с. Малософіївка сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля відповідачки, автомобіль було пошкоджено. Згідно довідки № 65146990 ДПС вказана ДТП стала з вини відповідачкою через невиконання нею вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України (ст. 124 КУпАПП). 17 червня 2015 року відповідач звернувся до позивача з письмовою заявою про виплату страхового відшкодування й надав усі необхідні документи. Позивач на виконання умов договору страхування підготував і виплатив відповідачці згідно умов договору страхування відшкодування в сумі 43711 грн. 29 коп.

Згідно ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно звіту вартості відновлення пошкодженого транспортного засобу відповідачки становить 135335 грн. 22 коп., що перевищує 70% від дійсної вартості цього транспортного засобу на момент укладання договору страхування в 132000 грн. (п. 23 договору регламентує такий випадок). П. 28 договору страхування говорить про відшкодування в разі загибелі транспортного засобу і з чого потрібно робити розрахунок.

Керуючись саме п. 28 договору сторона позивача і проводила розрахунок суми страхового відшкодування, але внаслідок технічної помилки при розрахунку і на підставі п. 28.8.1.1 позивач має право зробити перерахунок вказаної суми - враховуючи те, що розмір зобовязуючої пропозиції збільшився з 80000 грн. до 103550 грн. (лист ТОВ «Аудатекс Україна» від 04 грудня 2015 року) позивачем було здійснено перерахунок страхового відшкодування і розмір страхового відшкодування, який мав право отримати відповідач, склав 23 893 грн. 71 коп. (132000 4556. 71 103550 0.0 = 23893.71).

Враховуючи вказане, сума страхового відшкодування, яка мала бути виплачена відповідачу з урахуванням суми зазначеної зобовязуючої пропозиції в розмірі 103550 грн., мала становити 23893 грн. 71 коп., а натомість позивачем відповідачу було сплачено 47243 грн. 29 коп.

Враховуючи назване відповідачу були направлені листи, претензії щодо добровільного повернення вказаної суми позову, збитків, проте відповіді позивачем так і не були отриманні.

Згідно ч. 1, 2 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов'язки сторін. Всі ці складові могли бути з'ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ст. 10 ЦПК, всебічне і повне з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки ст. 60 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.ст. 27, 46 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 27 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що відповідач в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 137 ЦПК, міг би скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним належним клопотанням про витребування доказів. Але в даному разі цього зроблено не було.

Суду не надано доказів того, що неправомірними, злочинними діями позивача, повязаними з неналежним виконанням взятих на себе обовязків відповідачу було завдано ушкодження здоровя, майнової шкоди та прямих збитків, які знаходяться в безпосередньому причинно-слідчому звязку зі вказаними діями відповідача і підлягають повному відшкодуванню за рахунок винної особи.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають обєктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач заперечує будь-які домовленості і зобовязання стосовно відповідача по укладанню договору страхування, полісу, завданню шкоди, страхове відшкодування виплачене вірно, відповідач не довів зворотнього, твердження відповідача про наявність будь-яких інших зобовязань є припущенням.

Не може суд прийняти до уваги позицію відповідача стосовно не визнання позовних вимог навіть в частині, оскільки вона спростовується вищенаведеним і нічим обєктивно не підтверджується.

При таких обставинах суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова компанія «Аха страхування» кошти в сумі 23349 грн. 58 коп. і витрати на судовий збір 1378 грн., а всього 24727 грн. 58 коп..

Таким чином суд вважає, що позовні вимоги про стягнення коштів знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, грунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 8, 19, 41, 55, 124 Конституції України, ст. ст. 25, 27 Закону України «Про страхування», ст. ст. 15, 16, 22, 979, 1166, 1187, 1188, 1191 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57, 58, 60, 61, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Аха страхування» кошти в сумі 23349 грн. 58 коп. і витрати на судовий збір 1378 грн., а всього 24727 грн. 58 коп..

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя