Справа № 159/2120/16-ц
Провадження № 2/159/809/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2016 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого - судді Денисюк Т.В.

за участю секретаря Гарбар О.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна особистою приватною власністю,-

В С Т А Н О В И В :

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати нерухоме майно підвальне приміщення площею 180,3 кв.м по вул. Незалежності, 57 в м.Ковелі Волинської області її особистою приватною власністю на тій підставі, що хоча майно і придбано під час шлюбу з відповідачем ОСОБА_3, однак за кошти, які належали їй особисто.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позов підтримала повністю та дала показання як свідок про те, що спірне майно було придбано через два дні після одруження. Спільних коштів сімя ще не мала, на придбання майна були використані її особисті кошти, зокрема, накопичена заробітна плата та кошти, одержані за договором позики ще до одруження. Однак, керуючись емоціями, вона дала згоду на придбання майна за договором купівлі-продажу у спільну сумісну власність. Згодом, між подружжям виникли суперечки щодо умов використання спірного майна, що змусило її захищати своє право власності шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Представник позивача ОСОБА_2 позов підтримав повністю з підстав визначених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнав повністю. Допитаний як свідок пояснив, що дійсно спірне майно придбано за особисті кошти дружини ОСОБА_1, хоча у договорі купівлі-продажу він зазначений як покупець. Визнання ним позову не має на меті ухилення від виконання інших договірних зобовязань, а слугує запорукою збереження сімї та демонструє повагу до особистої праці та власності дружини. Особистими вільними коштами на той час він не володів, спільних коштів сімя також ще не мала.

Відповідно до частини четвертої статті 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідка та дослідивши письмові докази у справі дійшов висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб та наявні усі підстави для задоволення позову.

Так, судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 09 лютого 2016 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії І-ЕГ №106764 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції у Волинській області.

11 лютого 2016 року між територіальною громадою міста Ковеля в особі Ковельської міської ради Волинської області та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу комунального майна - підвального приміщення площею 180,3 кв.м по вул. Незалежності, 57 в м. Ковелі Волинської області за ціною 163900,00 грн без урахування ПДВ.

За умовами договору (п.11.2) майно придбано у спільну сумісну власність подружжя.

26 лютого 2016 року сторонами договору підписано акт приймання передачі майна, в якому засвідчено факт сплати покупцем 24 лютого 2016 року 196680,00 грн з врахуванням ПДВ.

Право власності на спірне майно згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зареєстровано за відповідачем ОСОБА_3

За змістом чинного законодавства основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя (ст. 60 СК України).

Однак, з метою збереження балансу інтересів подружжя, дотримуючись принципів добросовісності, розумності і справедливості Сімейний кодекс України містить винятки із загального правила.

Зокрема, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею/ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй/йому особисто.

Таким чином, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. За умови використання лише особистих коштів одного з подружжя майно буде особистою приватною власністю одного з подружжя.

В той же час, режим спільної сумісної власності майна, придбаного за час шлюбу презюмується, тому обовязок доказування використання особистих коштів для придбання майна покладається на позивача.

Відповідно до статті 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно пояснень сторін, допитаних як свідків, для придбання спірного майна використані лише особисті кошти позивача ОСОБА_1

Показання сторін узгоджуються із даними виписок з карткових рахунків позивача ОСОБА_1, в яких засвідчено наявність достатньої суми коштів, яка з урахуванням письмового договору позики від 28 січня 2016 року забезпечувала спроможність позивачки оплатити вартість спірного майна на рівні 196680,00 грн.

Свідок ОСОБА_4 підтвердив суду наявність у позивача ОСОБА_1 даної суми коштів та її намір придбати приміщення для облаштування магазину.

Враховуючи наведені докази, приймаючи до уваги те, що спірне майно придбано через два дні після укладення шлюбу, суд дійшов переконання, що на придбання спірного майна використані лише особисті кошти позивача ОСОБА_1

Суд вжив заходів для того, щоб перевірити дійсність намірів сторін щодо визначення правового режиму майна та чи не має на меті судовий спір унеможливити звернення стягнення на майно за зобовязаннями відповідача.

Так, спірне не майно не перебуває під обтяженням, згідно постанови державного виконавця від 10.04.2012 року виконавчий лист про стягнення з відповідача ОСОБА_3 повернуто стягувану та на час вирішення спору в суді повторно не предявлено до примусового виконання, учасником інших спорів та боргових зобовязань відповідач згідно його показань не являється.

Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону , не порушує прав та інтересів інших осіб, а тому заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати у справі необхідно залишити за сторонами згідно поданої письмової заяви.

Керуючись статтями 3, 10, 60, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 57, 60 Сімейного кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати нерухоме майно підвальне приміщення площею 180,3 кв.м по вул. Незалежності, 57 в м. Ковелі Волинської області особистою приватною власністю ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1).

Судові витрати у справі залишити за сторонами.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні при його проголошенні протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий:ОСОБА_5