Дата документу 21.07.2016
ЄУ № 420/1574/14-ц
Провадження №2/420/10/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2016 року Новопсковський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Тарасова Д.С.

за участю секретаря Гречаної Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міського Управління ГУ МВС України в Харківській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями органу досудового розслідування,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_3 в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до Новопсковського районного суду з позовом, в якому просить стягнути з ГУМВС України в Харківській області таГУДКС України в Харківській області на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 12180 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним рішенням органу досудового розслідування.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 14 вересня 2011 року слідчим відділом Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області відносно позивача була порушене кримінальна справа за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 176 КК України. 14.09.2011 року у цій кримінальній справі відносно позивача було обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд з постійного місця проживання. 22.09.2011 року цим же слідчим відділом, відносно позивача була порушена кримінальна справа за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 176 КК України. 22.09.2011 року кримінальні справи було обєднано в одне провадження, якому присвоєно загальний номер 62110404. 26.09.2011 року по даній кримінальній справі позивачу було предявлено обвинувачення у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 176 КК України. 14.05.2012 року Комінтернівським районним судом м. Харкова винесено постанову про направлення кримінальної справи прокурору Комінтернівського району м. Харкова для проведення додаткового розслідування. 19.06.2012 року слідчим Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області винесено постанову про закриття кримінальної справи відносно позивача з підстав, передбачених п. 2 ст. 6 КПК України (редакція 1961 року) тобто, - за відсутністю в діях позивача складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 176 КК України. Таким чином, висунуте позивачу обвинувачення та обрана міра запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд були незаконними рішеннями органу досудового розслідування, а також позивач незаконно був притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинення злочину якого він не вчиняв. Внаслідок таких незаконних дій, позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає у глибоких моральних стражданнях та почутті беззахисності позивача перед правоохоронними органами. Внаслідок незаконного обрання запобіжного заходу під час досудового розслідування та додаткового розслідування у вигляді підписки про невиїзд з постійного місця проживання протягом тривалого часу було незаконного обмежено свободу пересування позивача. Зазначені обставини, у своїй сукупності, постійно завдавали позивачу та завдають на даний час, вкрай глибокого душевного болю та тяжко перенесені позивачем у морально-психологічному плані.

Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 02 червня 2015 року було замінено первісних відповідачів ГУМВС України в Харківській області належним відповідачем ОСОБА_2 міським Управлінням ГУМВС України в Харківській області та Головне управління Державної казначейської служби України в Харківській області замінено Державною казначейською службою України.

Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не зявився надав заяву в якій просить розгляд справи проводити без його участі. На позовних вимогах наполягає, заявлені вимоги просить задовольнити в повному обсязі та стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 12 180 грн. Оскільки при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди по даній категорій справ, межі якого визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати, слід виходити з розміру мінімальної заробітної плати, що був встановлений на час розгляду справи, - при визначенні остаточного розміру відшкодування моральної шкоди, яку було завдано ОСОБА_1, просить виходити з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на дату постановлення судом рішення у цій частині.

Представник відповідача ОСОБА_2 міського Управління ГУ МВС України в Харківській області в судове засідання не зявився надав заперечення відповідно до якого позовні вимоги вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Обґрунтовуючи це тим, що у чинність ч. 1 ст. 60 ЦПК України, п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, позивач повинен довести свої душевні страждання, повязані з діями посадових осіб Комінтернівського РВ ХМУ. Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Таким чином, вважає, що позивач не надав до суду жодного доказу який би засвідчував наявність душевних страждань та переживань та підтверджував факт завдання йому моральної шкоди противоправною поведінкою відповідачів.

Представник відповідача Державної казначейської служби України в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив. В наданих суду запереченнях позовні вимоги не визнає та просить відмовити в частині стягнення на користь позивача грошових коштів у сумі 12 180 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним рішенням органу досудового розслідування. Обґрунтовує, це тим, що позивачем не зазначається, а матеріали справи не містять фактичних даних, що вказують на неправомірність дій чи бездіяльності Державної казначейської служби України, що виражаються у недотриманні чи порушенні певних повноважень, які надані законодавством цьому державному органу, що призвели до виникнення даного спору, жодних прав та інтересів позивача не порушувала, не вступала в правовідносини з позивачем і жодної шкоди позивачеві не завдавала. У відповідності до ч. 1 ст. 96 ЦК України, Державна казначейська служба України, як юридична особа, самостійно відповідає за своїми зобовязаннями та є окремим учасником цивільних відносин згідно до ч. 1 ст. 2 ЦК України. Виконуючи свої повноваження ДКС України, не порушувала жодної норми матеріального та процесуального права, які б привели до порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача і тому вважає, що не є учасником спірних відносин.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що постановою старшого слідчого слідчого відділу Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_4 від 14 вересня 2011 року було порушено кримінальне переслідування у відношенні ОСОБА_1 за фактом незаконного відтворення та розповсюдження компютерних програм, за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 176 КК України по кримінальній справі №62110404.

14 вересня 2011 року ОСОБА_1 було обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд з постійного місця проживання, що підтверджується копією постанови старшого слідчого слідчого відділу Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_4 від 14.09.2011 року.

22 вересня 2011 року постановою старшого слідчого слідчого відділу Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_4 було порушено кримінальну справу у відношенні ОСОБА_1 за фактом замаху на незаконне розповсюдження компютерних програм, за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 176 КК України.

Зазначені кримінальні справи постановою слідчого слідчого відділу Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області від 22 вересня 2011 року обєднані в одне провадження.

26.09.2011 рокубуло складено обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 176 КК України, який був 03.10.2011 року затверджений в.о. прокурора Комінтернівського району м. Харкова ОСОБА_5 та переданий на розгляд до Комінтернівського районного суду м. Харкова.

14.05.2012 року Комінтернівським районним судом м. Харкова винесено постанову про направлення кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 176 КК України, прокурору Комінтернівського району м. Харкова для проведення додаткового розслідування.

Постановою слідчого слідчого відділу Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області від 19.06.2012 року досудове слідство по кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_1 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 176 КК України було закрито на підставі п. 2 ст. 6 КПК України (в редакції 1961 року) у зв'язку з відсутністю складу злочину.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 7 ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно - розшукову діяльність органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Частиною 2 статті 2 вказаного Закону встановлено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Згідно ч. 5 ст. 3 вказаного Закону, у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються і моральна шкода.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно - розшукову діяльність органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 вищевказаного Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Частинами 2, 3 статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно - розшукову діяльність органів досудового розслідування, прокуратури і суду» встановлено, що розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз'яснено, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Обґрунтовуючи підстави та розмір відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 у позові зазначив, що моральна шкода полягає у глибоких моральних стражданнях та почутті його беззахисності перед правоохоронними органами. Внаслідок незаконного обрання запобіжного заходу під час досудового розслідування та додаткового розслідування у вигляді підписки про невиїзд з постійного місця проживання протягом тривалого часу було незаконного обмежено свободу його пересування. Зазначені обставини, у своїй сукупності, постійно завдавали йому та завдають на даний час, вкрай глибокого душевного болю та тяжко перенесені ним у морально-психологічному плані.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Таким чином, враховуючи вищевказані норми закону та встановлені обставини, тривалість страждань позивача в зв'язку з незаконним порушенням проти нього кримінальної справи за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 176 КК України, яка була закрита 19.06.2012 року у зв'язку з відсутністю складу злочину, її тривале розслідування, застосування запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд, суд вважає, що ОСОБА_1 має право на відшкодування моральної шкоди, яка була йому заподіяна внаслідок психічного впливу, що призвело до погіршення та позбавлення його можливостей реалізовувати свої звички і бажання, внаслідок обмеження свободи його пересування та вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя з моменту порушення кримінальної справи 14.09.2011 року та по дату закриття кримінальної справи № 62110404 - 19.06.2012 року.

При розрахунку моральної шкоди, суд враховує мінімальну заробітну плату, яка згідно зі ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» на час винесення рішення становить 1450 грн. та період перебування ОСОБА_1 під слідством та судом з 14 вересня 2011 року по 19 червня 2012 року.

Оскільки період з 14.09.2011 року по 19.06.2012 року становить 9 місяців 6 днів, то розмір моральної шкоди, яка повинна бути стягнута на користь позивача складає (9 місяців х 1450 грн. = 13050 грн. + 48,33 грн. (середньоденний розмір мінімальної заробітної плати) х 6 днів = 289,98 грн.) 13339,98 грн.

Таким чином, приймаючи до уваги, що відшкодування моральної шкоди заподіяної незаконними рішеннями органом досудового розслідування відшкодовується за рахунок державного бюджету, суд приходить до висновку, що з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, на користь ОСОБА_1 підлягає стягненнюморальна шкода у розмірі 13339,98 грн.

Доводи представника відповідача Державної казначейської служби України не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» відшкодування шкоди (у тому числі моральної) здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

Відшкодування моральної шкоди полягає у стягненні із Державного бюджету України шляхом списання з відповідного казначейського рахунку, тобто списання Казначейством України із державного бюджету як органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, а не шляхом стягнення коштів із Державної казначейської служби України як юридичної особи публічного права. Тому доводи відповідача в цій частині є необґрунтованими.

Також, не заслуговують на увагу доводи представника відповідачаОСОБА_2 міського Управління ГУ МВС України в Харківській області відносно того, що відсутні докази того, що саме їх противоправними діями ОСОБА_1 було завдано моральної шкоди, оскільки матеріалами справи встановлено, що СВ Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, який є структурно територіальним підрозділом ОСОБА_2 міського Управління ГУ МВС України в Харківській області було порушено кримінальну справу відносно позивача, яка 19.06.2012 року була закрита, у зв'язку з відсутністю складу злочину та обрано до ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд з постійного місця проживання, що обмежував його свободу пересування, а також позивач був позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання.

У чинність п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 1176 ЦК України, ст.ст. 1-4, 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно - розшукову діяльність органів досудового розслідування, прокуратури і суду», п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міського Управління ГУ МВС України в Харківській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями органу досудового розслідування, задовольнити повністю.

Стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, 13 339 грн. 98 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями органу досудового розслідування.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано Апеляційному суду Луганської області через Новопсковський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: