ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7695/16-ц
провадження №2/753/4624/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2016 р. Дарницький районний суд м.Києва в складі судді Вовка Є.І., при секретарі Германенко В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Кредитної спілки «Софія СВЄ» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом щодо стягнення на користь Кредитної спілки «Софія СВЄ» з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості за договором кредиту в розмірі 120235 грн.

В обґрунтування позовних вимог у позові, зокрема зазначено, що між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №41/14-КС від 08 вересня 2014 року, зобов'язання за яким позивач виконав повністю - надав цьому відповідачу кредит на суму 60000 грн., за умови його повернення та сплати, в тому числі, 36% річних відсотків. Проте, відповідач ОСОБА_2 свої зобов'язання не виконав належним чином - станом на 15.04.2016 року не сплатив на користь позивача заборгованість, яка відповідно до умов вказаного кредитного договору складає суму 120235 грн., яка складається з: основної заборгованості за кредитом - 49658 грн.; заборгованості за відсотками - 68777 грн.; та з суми штрафу - 1800 грн.

Крім того, на забезпечення виконання вказаного зобов»язання відповідача ОСОБА_2 перед позивачем на суму 93915 грн. було укладено договір застави транспортного засобу від 12 вересня 2014 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3

Відповідно до положень ч.1 ст.157 ЦПК України - суд розглядає цивільні справи вказаної категорії не більше двох місяців з дня відкриття провадження по справі (яке було відкрито суддею Сухомліновим С.М. 31 травня 2016 року, справу було передано в провадження судді Вовка Є.І. 28.10.2016 року), а відповідно до положень ст.1 ЦПК України - завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ст.77 ЦПК України: сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

При цьому, з положень ч.5 ст.74 ЦПК України вбачається, що у разі відсутності особи, яка бере участь у справі за адресою її реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Відповідно до положень ч.3 ст.27 ЦПК України - особи, які беруть участь у справі, зобов"язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права.

При цьому, судом враховано, що в силу вимог п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції (параграф 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Всі ці обставини слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У письмовому клопотанні представник позивача просив задовольнити вказаний позов, проти заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_3 заперечував проти задоволення позовних вимог до нього, посилаючись на їх безпідставність.

Відповідно до положень ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть

участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для

ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які

беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проаналізувавши наведені дані, всі інші матеріали справи, в тому числі копії: вказаного кредитного договору (з додатками); вказаного договору застави, а також розрахунок заборгованості, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №41/14-КС від 08 вересня 2014 року, зобов'язання за яким позивач виконав повністю - надав цьому відповідачу кредит на суму 60000 грн., за умови його повернення та сплати, в тому числі, 36% річних відсотків. Проте, відповідач ОСОБА_2 свої зобов'язання не виконав належним чином - станом на 15.04.2016 року не сплатив на користь позивача заборгованість, яка відповідно до умов вказаного кредитного договору складає суму 120235 грн., яка складається з: основної заборгованості за кредитом - 49658 грн.; заборгованості за відсотками - 68777 грн.; та з суми штрафу - 1800 грн.

Крім того, на забезпечення виконання вказаного зобов»язання відповідача ОСОБА_2 перед позивачем на суму 93915 грн. було укладено договір застави транспортного засобу від 12 вересня 2014 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3

Так, відповідно до положень ст.1054 ЦК України: за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору;

Відповідно до положень ст.526, п.1 ст.530 ЦК України, зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, в тому числі, у встановлений в ньому строк.

З положень ст.533 ЦК України вбачається, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Відповідно до положень ст.ст.549, 550 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов"язання, при цьому, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов"язання.

Відповідно до положень ст.554 ЦК України: у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки; особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до положень ст.559 ЦК України: порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності; порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем; порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника; порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя; якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Проте, договір поруки з відповідачем ОСОБА_3 позивач не укладав.

Відповідно до ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

До відносин за договором застави застосовується положення параграфу 6 глави 49 ЦК України.

В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника (ст.572 ЦК України).

Згідно зі ст.589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язань, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Частинами 1, 2 статті 590 ЦК України встановлено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом.

Проте, позивачем не заявлена вимога про звернення стягнення на предмет застави.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме належить: стягнути на користь Кредитної спілки «Софія СВЄ» з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, заборгованість за договором кредиту в розмірі 120235 грн.: в задоволенні решти позовних вимогналежить відмовити як у безпідставних.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, судові витрати по справі у виді судового збору в сумі 1378 грн. належить стягнути з стягнути на користь Кредитної спілки «Софія СВЄ» з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.208, 209, 214, 215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов Кредитної спілки «Софія СВЄ» задовольнити частково.

Стягнути на користь Кредитної спілки «Софія СВЄ» з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, заборгованість за договором кредиту в розмірі 120235 грн.

Судові витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 1378 грн. стягнути на користь Кредитної спілки «Софія СВЄ» з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ