Ухвала

Іменем України

19 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Дем'яносова М.В., Ступак О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Кабінету Міністрів України, Міністерства інфраструктури України, Державної адміністрації залізничного транспорту України, Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця», голови комісії з реорганізації у зв'язку із злиттям Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» ОСОБА_5 про визнання незаконними розпорядження, наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобов'язання не чинити перешкод, за касаційними скаргами Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця», Державної адміністрації залізничного транспорту України, Міністерства інфраструктури України, Кабінету Міністрів України на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 липня 2016 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 12 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, обґрунтовуючи який вказав, що постановами Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) від 29 жовтня 2002 року № 1633 та від 04 січня 2006 року № 1 його призначено начальником Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» (далі - ДТГО «Південно-Західна залізниця»).

13 лютого 2012 року між ним та Міністерством інфраструктури України укладено контракт № 5-ІV на строк з 14 лютого 2012 року по 13 лютого 2017 року, в якому чітко визначені підстави для його звільнення як за його ініціативою, так і за ініціативою роботодавця.

Позивачу стало відомо, що наказом Міністерства інфраструктури України від 26 березня 2015 року «Про припинення дії контракту з ОСОБА_4.» № 44-О припинено дію контакту від 13 лютого 2012 року № 5-ІV, а наказом Міністерства інфраструктури України від 24 березня 2015 року «Про голову комісії з реорганізації Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» № 99 його повноваження як голови комісії з реорганізації було припинено.

Однак, позивач вважає, що його звільнення є незаконним, оскільки жодних документів про оголошення дисциплінарних стягнень він не отримував та не підписував.

Крім того, звіт про результати проведення вивчення окремих питань діяльності ДТГО «Південно-Західна залізниця» від 24 березня 2015 року № 14-2-03/04, проведеного комісією Міністерства інфраструктури України, на думку позивача, не може бути підставою для звільнення, оскільки сам порядок проведення такої перевірки викликає сумніви щодо її об'єктивності та неупередженості, а більшість висновків комісії ґрунтуються на усних поясненнях працівників без жодного письмового доказу про будь-які вказівки чи розпорядження позивача на вчинення певних дії.

Жодних пояснень щодо звіту від 24 березня 2015 року № 14-2-03/04 позивач не надавав, як і не отримував запрошення чи повідомлення про необхідність їх надання.

ОСОБА_4. вказує, що розпорядження КМУ від 25 березня 2015 року № 244-р «Про звільнення ОСОБА_4. з посади начальника Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» не містить конкретних фактів неналежного виконання ним обов'язків, передбачених контрактом від 13 лютого 2012 року № 5-ІV, відсутнє посилання на пункт вказаного контракту, умови якого, на думку КМУ, позивач порушив, а також на правову підставу звільнення, передбачену КЗпП України.

Також, як вважає позивач, його звільнення відбулося без попереднього погодження голови Київської міської держадміністрації, що суперечить Закону України «Про місцеві державні адміністрації» та постанові КМУ від 09 жовтня 2013 року № 818 «Про затвердження Порядку погодження з Головою Ради міністрів Автономної Республіки Крим, головами місцевих державних адміністрацій призначення на посади та звільнення з посад керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, і внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 19 березня 1993 року № 203».

Вказує, що на порушення положень ст. 252 КЗпП України його звільнили без згоди профспілки на звільнення. Крім того, безпідставно та з порушенням вимог чинного законодавства припинено його повноваження як голови комісії з реорганізації ДТГО «Південно-Західна залізниця».

Посилаючись на вищевикладене, позивач просив суд:

- визнати незаконним розпорядження КМУ від 25 березня 2015 року «Про звільнення ОСОБА_4 з посади начальника державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» № 244-р;

- визнати незаконним наказ Міністерства інфраструктури України від 26 березня 2015 року «Про припинення дії контракту з ОСОБА_4.» № 44-О;

- визнати незаконним наказ Міністерства інфраструктури України від 24 березня 2015 року «Про голову комісії з реорганізації Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» № 99;

- поновити ОСОБА_4 на роботі на раніше займаній посаді начальника ДТГО «Південно-Західна залізниця» з 25 березня 2015 року на умовах, визначених контрактом між ОСОБА_4 та Міністерством інфраструктури України від 13 лютого 2012 року № 5-ІV;

- стягнути з ДТГО «Південно-Західна залізниця» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26 березня 2015 року по день ухвалення рішення суду в сумі 444 396 грн 63 коп.;

- заборонити ОСОБА_5 чинити перешкоди позивачу при виконанні ним обов'язків голови комісії з реорганізації ДТГО «Південно-Західна залізниця»;

- в порядку п. 4 ч. 1 ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в частині поновлення позивача на роботі на раніше займаній посаді начальника ДТГО «Південно-Західна залізниця» з 25 березня 2015 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 08 липня 2016 року позов ОСОБА_4 до Кабінету Міністрів України, Міністерства інфраструктури України, Державної адміністрації залізничного транспорту України, Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця», голови комісії з реорганізації у зв'язку із злиттям Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» ОСОБА_5, про визнання незаконними розпорядження, наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобов'язання не чинити перешкод, задоволено частково.

Визнано незаконним розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 244-р «Про звільнення ОСОБА_4. з посади начальника державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця».

Визнано незаконним наказ Міністерства інфраструктури України від 26 березня 2015 року № 44-о «Про припинення дії контракту з ОСОБА_4.».

Поновлено ОСОБА_4 на посаді начальника Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» з 25 березня 2015 року на умовах, визначених контрактом № 5-IV від 13 лютого 2012 року, укладеним між Міністерством інфраструктури України та ОСОБА_4 та додатковими угодами до контракту № 5-IV від 13 лютого 2012 року.

Стягнуто із Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» на користь ОСОБА_4 кошти у розмірі 444 396 грн 63 коп. (сума зазначена без утримання податку з доходів та інших обов'язкових платежів), з індексацією.

Визнано незаконним наказ Міністерства інфраструктури України від 24 березня 2015 року № 99 «Про голову комісії з реорганізації Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця».

У задоволенні позовних вимог в частині щодо заборони голові комісії з реорганізації у зв'язку із злиттям Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» ОСОБА_5 чинити перешкоди ОСОБА_4 при виконанні ним обов'язків голови комісії з реорганізації у зв'язку із злиттям Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» та в частині щодо Державної адміністрації залізничного транспорту України, відмовлено.

Стягнуто із Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» на користь держави судовий збір у розмірі 6 665 грн 96 коп.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині щодо поновлення ОСОБА_4 на посаді начальника Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» з 25 березня 2015 року та в частині щодо присудження виплати заробітної плати у межах платежу за один місяць.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 12 вересня 2016 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва 08 липня 2016 року скасовано в частині вирішення вимоги про визнання незаконним наказу Міністерства інфраструктури України від 24 березня 2015 року № 99 «Про голову комісії з реорганізації Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» та ухвалено в цій частині нове рішення, яким в задоволенні цієї вимоги відмовлено.

В іншій частині рішення Шевченківського районного суду м. Києва 08 липня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ДТГО «Південно-Західна залізниця» просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У касаційних скаргах Державна адміністрація залізничного транспорту України, Міністерство інфраструктури України та КМУ просять скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання незаконними розпорядження КМУ від 25 березня 2015 «Про звільнення ОСОБА_4 з посади начальника Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» № 244-р та наказу Міністерства інфраструктури України від 26 березня 2015 року «Про припинення дії контракту з ОСОБА_4.» № 44-О, поновлення ОСОБА_4 на посаді начальника ДТГО «Південно-Західна залізниця» з 25 березня 2015 року на умовах, визначених контрактом від 13 лютого 2012 року № 5-ІV, стягнення із ДТГО «Південно-Західна залізниця» на користь ОСОБА_4 кошів у розмірі 444 396 грн 63 коп., суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що звільнення ОСОБА_4 з посади начальника ДТГО «Південно-Західна залізниця» відбулося з порушенням умов контракту та норм трудового законодавства, а тому відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 235 КЗпП України позивач підлягає поновленню на попередній роботі з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Разом з тим, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про скасування рішення місцевого суду в частині визнання незаконним наказу Міністерства інфраструктури України від 24 березня 2015 року № 99 «Про голову комісії з реорганізації Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині, оскільки вказана посада не є місцем роботи позивача, його повноваження як голови комісії не передбачені контрактом від 13 лютого 2012 року і заміна його як голови комісії є правом роботодавця.

Доводи ДТГО «Південно-Західна залізниця» про те, що визнання незаконними розпорядження КМУ, наказів Міністерства інфраструктури України є неправильним способи захисту трудових прав, а також щодо втручання до повноважень і компетенції органа, який наділений правом управляти державним майном є безпідставними та суперечать чинному законодавству.

Також не знайшли свого підтвердження доводи Державної адміністрації залізничного транспорту України, Міністерства інфраструктури України, КМУ щодо не врахування судами встановленого факту невиконання умов укладеного з ОСОБА_4 контракту, незабезпечення ефективного використання і збереження державного майна позивачем як керівником об'єднання, а також доводи КМУ щодо внесення недостовірних даних до первинних документів та недотримання мети ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності ДТГО «Південно-Західна залізниця», що свідчать про наявність підстав для його звільнення є необґрунтованими та спростовуються встановленими у справі обставинами.

Судами попередніх інстанцій установлено, що постановами КМУ від 29 жовтня 2002 року № 1633 та від 04 січня 2006 року № 1 ОСОБА_4 призначено начальником ДТГО «Південно-Західна залізниця».

13 лютого 2012 року між Міністерством інфраструктури України та ОСОБА_4 укладено контракт № 5-ІV на строк з 14 лютого 2012 року до 13 лютого 2017 року.

У подальшому до вказаного контракту додатковими угодами від 12 квітня 2013 року, 15 липня 2013 року, 02 вересня 2013 року, 31 жовтня 2013 року, 27 січня 2014 року, 02 лютого 2015 року внесено певні зміни та доповнення.

Розпорядженням КМУ від 25 березня 2015 року № 244-р «Про звільнення ОСОБА_4 з посади начальника Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» позивача звільнено з посади начальника ДТГО «Південно-Західна залізниця» у зв'язку з невиконанням умов контракту.

Наказом Міністерства інфраструктури України від 26 березня 2015 року № 44-О припинено дію контракту від 13 лютого 2012 року № 5-ІV, укладеного з начальником ДТГО «Південно-Західна залізниця» ОСОБА_4

Як зазначено у п. 13 постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9, вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 8 ст. 36 КЗпП України, судді повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір за наявності умов, визначених сторонами у контракті для його розірвання.

Як вбачається з матеріалів справи, у розпорядженні КМУ від 25 березня 2015 року № 244-р не зазначено, на підставі якої статті КЗпП України відбулося звільнення, який пункт контракту порушено ОСОБА_4, а в наказі Міністерства інфраструктури України від 26 березня 2015 року № 44-О міститься лише посилання на розпорядження КМУ від 25 березня 2015 року № 244, п. 8 ст. 36 КЗпП України, контракт від 13 лютого 2012 року № 5-ІV, однак також не зазначено, який пункт контракту порушено позивачем.

Оскільки в розпорядженні КМУ від 25 березня 2015 року № 244 та наказі Міністерства інфраструктури України від 26 березня 2015 року № 44-О не містяться відомості про пункт контракту від 13 лютого 2012 року № 5-ІV який порушений ОСОБА_4, суди позбавлені можливості на власний розсуд визначати такий пункт, оскільки такими повноваженнями наділений орган, який видав наказ та розпорядження.

Суд лише зобов'язаний перевірити на підставі наданих доказів, чи мало місце порушення конкретного пункту контракту та не може на власний розсуд встановлювати, який пункт контракту став підставою для дострокового звільнення працівника.

При цьому наказ про звільнення має чітко містити посилання на конкретні порушення особи.

У даному випадку, ні розпорядження КМУ, ні сам наказ про звільнення не містить таких даних.

Так, листом від 24 березня 2015 року № ЦЗ-1-8/418, адресованим Міністру інфраструктури України ОСОБА_7, Державна адміністрація залізничного транспорту України (Укрзалізниця) порушила клопотання про звільнення ОСОБА_4 з посади начальника ДТГО «Південно-Західна залізниця» у зв'язку з невиконанням умов контракту відповідно до п. 8 ст. 36 КЗпП України.

У даному листі також зазначено, що факти, зазначені у звіті про результати проведення вивчення окремих питань діяльності ДТГО «Південно-Західна залізниця» від 24 березня 2015 року № 14-2-03/04, свідчать про незабезпечення ОСОБА_4 ефективного використання і збереження державного майна як керівником об'єднання та невиконання умов укладеного з ним контракту, зокрема, порушення п. 1, абз. 15 п. 8, пп. «г» п. 25, пп. «й» п. 26 контракту від 13 лютого 2012 року № 5-ІV.

Порушення ОСОБА_4 умов контракту також, серед іншого, встановлені перевірками, які проходили протягом 2014 року за наказами від 07 квітня 2014 року 3107-Ц/од, від 29 квітня 2014 року № 158-Ц/од, від 28 липня 2014 року № 453-Ц/од.

У листі Міністерства інфраструктури України від 24 березня 2015 року № 1228/10/14-15, адресованому Прем'єр-міністру України Яценюку А.П., зазначено, що Міністерство інфраструктури України порушує клопотання щодо звільнення ОСОБА_4 з посади начальника ДТГО «Південно-Західна залізниця» у зв'язку з невиконанням умов контракту відповідно до п. 8 ст. 36 КЗпП України. Факти, зазначені у звіті про результати проведення вивчення окремих питань діяльності ДТГО «Південно-Західна залізниця» від 24 березня 2015 року № 14-2-03/04, свідчать про незабезпечення ОСОБА_4 ефективного використання і збереження державного майна як керівником об'єднання та невиконання умов укладеного з ним контракту, зокрема, порушення п. 1, абз. 15 п. 8, пп. «г» п. 25, пп. «й» п. 26 контракту від 13 лютого 2012 року № 5-ІV.

Згідно з пп. «в» п. 25 контракту цей контракт припиняється до закінчення терміну дії контракту у випадках, передбачених п. 26 і п. 27 цього контракту.

У підпунктах «б» та «з» п. 26 контракту від 27 березня 2013 року № 2 зазначено, що керівник може бути звільнений з посади, а цей контакт розірваний з ініціативи Міністерства промислової політики України в односторонньому порядку з дати, вказаної в наказі про його звільнення, у тому числі за пропозицією органу виконавчої влади, до закінчення терміну його дії у разі одноразового грубого порушення керівником законодавства чи обов'язків, передбачених контрактом, в результаті чого для підприємства настали значні негативні наслідки; у разі порушення порядку здійснення розрахунків в іноземній валюті.

Згідно із п. 1 контракту від 13 лютого 2012 року № 5-ІV за цим контрактом керівник зобов'язується безпосередньо і через адміністрацію ДТГО «Південно-Західна залізниця» здійснювати поточне управління підприємством, забезпечувати його прибуткову діяльність, ефективне використання і збереження закріпленого за підприємством державного майна, а уповноважений орган управління зобов'язується створювати належні умови для матеріального забезпечення і організації праці керівника.

Керівник зобов'язаний забезпечити ефективне використання державного майна, належний облік активів підприємства та земельних ділянок.

Підпунктом «г» п. 25 контракту визначено, що цей контракт припиняється з інших підстав, передбачених законодавством та цим контрактом.

Відповідно до пп. «й» п. 26 контракту уповноважений орган управління може порушити перед КМУ клопотання щодо звільнення керівника із займаної посади, у тому числі, за пропозицією місцевого органу державної виконавчої влади, до закінчення терміну його дії у разі неефективного використання та збереження державного майна.

КМУ на підставі протоколу від 04 березня 2015 року № 29 зобов'язав Міністерство інфраструктури України разом з Міністерством внутрішніх справ України та іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади у двотижневий строк здійснити перевірку фінансово-господарської діяльності ДТГО «Південно-Західна залізниця», зокрема, щодо причетності керівника об'єднання ОСОБА_4 до будівництва за державні кошти спортивно-розважального комплексу «Olimpic Village» та надати КМУ відповідні висновки і пропозиції.

За результатами проведеної перевірки фінансово-господарської діяльності ДТГО «Південно-Західна залізниця» складено звіт про результати проведення вивчення окремих питань діяльності ДТГО «Південно-Західна залізниця» від 24 березня 2015 року № 14-2-03/04.

Аналізуючи вказаний звіт, суди виходили з того, що в ньому відсутні відомості, які б надавали підстави вважати, що ОСОБА_4 було порушено п. п. «й» п. 26 контракту від 13 лютого 2012 року № 5-ІV.

До того ж, у самому звіті зазначено, що питання участі ДТГО «Південно-Західна залізниця» у будівництві спортивно-розважального комплексу «Olimpic Village» та передачі в оренду земельної ділянки, на якій знаходиться «Olimpic Village», потребують додаткового дослідження під час інших перевірок.

Відповідачі в судовому засіданні підтвердили, що будь-яких конкретних висновків по цих питаннях надати суду не можуть, оскільки кримінальні справи порушені лише за фактом і провадження в кримінальних справах не закінчені, підозра позивачу не пред'явлена.

Також, апеляційний суд звертає увагу й на те, що згідно з актом від 20 травня 2015 року № 09-30/849 позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ДТГО «Південно-Західна залізниця» за період з 01 січня 2014 року по 07 квітня 2015 року, проведеної на вимогу суду, фінансова допомога Свято-Успенській Києво-Печерській Лаврі надавалась ДТГО «Південно-Західна залізниця» у межах сум, затверджених фінансовим планом підприємства на 2014 рік, на підставі постанови, винесеної керівництвом і дорожнім комітетом профспілки відповідно до колективного договору, облікової політики ДТГО «Південно-Західна залізниця» та відповідно до вимог ч. 9 ст. 75 ГК України. Проведеним аналізом та перевіркою даних за ревізією документів у частині планування та надання допомоги Свято-Успенській Києво-ПечерськійЛаврі порушень не встановлено.

На спростування цього відповідачі не надали жодного доказу.

Відповідно ч. 3 ст. 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організація праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

У рішенні Конституційного Суду України від 09 липня 1998 року № 12-рп/98 щодо офіційного тлумачення ч. 3 ст. 21 КЗпП України акцентовано увагу на те, що незважаючи на ці (які містить ст. 9 КЗпП України) та інші застереження, що містяться у КЗпП України та інших актах трудового законодавства України і спрямовані на захист прав громадян під час укладання ними трудових договорів у формі контрактів, сторонами в контракті можуть передбачатися невигідні для працівника умови: зокрема, це, як правило тимчасовий характер трудових відносин, підвищена відповідальність працівника, додаткові підстави розірвання договору, тощо.

Таким чином, при укладенні контракту закон надає право сторонам установлювати підвищену відповідальність особи й додаткові підстави для розірвання трудового договору - контракту.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є зокрема підстави, передбачені контрактом.

Постановою КМУ від 11 квітня 2012 року № 298 затверджений Порядок розгляду питань, пов'язаних з підготовкою і внесенням подань щодо осіб, призначення на посаду та звільнення з посади яких здійснюється Верховною Радою України, Президентом України або КМУ чи погоджується з КМУ (далі - Порядок).

Згідно із п. п. 4 п. 1 Порядку (в редакції, чинній на дату звільнення позивача) цей Порядок визначає процедуру розгляду подання щодо: призначення на посаду та звільнення з посади керівників державних господарських об'єднань, підприємств, установ і організацій, їх перших заступників та заступників у разі, коли відповідно до законодавства їх призначення на посаду та звільнення з посади здійснюється за рішенням Кабінету Міністрів України.

Відповідно до Конституції України та ЗУ «Про Кабінет Міністрів України», ЗУ «Про центральні органи виконавчої влади», ЗУ «Про місцеві державні адміністрації», ЗУ «Про столицю України - місто-герой Київ» керівник підприємства, його перший заступник та заступники призначаються на посаду та звільняються з посади КМУ.

За вимогами п. 10 Порядку у передбачених законодавством випадках посадова особа, яка вносить подання про призначення на посаду осіб, зазначених у п. 1 цього Порядку, може звертатися з пропозицією щодо звільнення з посади таких осіб. У пропозиції щодо звільнення з посади обґрунтовуються причини неможливості перебування особи на займаній посаді. До подання додаються завізований керівником відповідного органу проект рішення про звільнення з посади із зазначенням причини, біографічна довідка з фотокарткою, що засвідчується підписом керівника кадрової служби і скріплюється печаткою, заява особи про звільнення, пояснення особи, що звільняється за порушення трудової дисципліни, у разі потреби - матеріали службового розслідування, медична довідка, інші документи, що безпосередньо стосуються справи.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційних скарг не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» відхилити.

Касаційну скаргу Державної адміністрації залізничного транспорту України відхилити.

Касаційну скаргу Міністерства інфраструктури України відхилити.

Касаційну скаргу Кабінету Міністрів України відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 липня 2016 року у частині, яка не скасована апеляційним судом, та рішення Апеляційного суду м. Києва від 12 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко М.В. Дем'яносов О.В. Ступак