АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/4182/16 Головуючий 1 інст. - Алфьорова Т.М.
Справа № 645/2010/15-ц
Категорія: відшкодування шкоди Доповідач - Котелевець А.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Гуцал Л.В., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою за апеляційними скаргами ОСОБА_4, ОСОБА_5 - представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» та ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 серпня 2015 року,

у с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з указаним позовом. Зазначили, що 12 липня 2014 року на перехресті вул. Пожарського - проспекту Косіора у м. Харкові ОСОБА_4, керуючи транспортним засобом «Volkswagen», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_3, не вибрав безпечної швидкості руху, здійснив наїзд на перешкоду, після чого скоїв зіткнення з автомобілем «Skoda», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_1, який рухався по зустрічній смузі.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06 серпня 2014 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення.

Внаслідок ДТП автомобіль «Skoda», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, отримав механічні пошкодження, згідно аварійного сертифікату від 17 серпня 2014 року вартість відновлюваного ремонту складає 55 983 грн. 10 коп.

Відповідальність за шкоду, заподіяну автомобілем «Volkswagen», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» (далі - ПрАТ «СК «ВУСО»). Після подання до ПрАТ «СК «ВУСО» заяви про виплату страхового відшкодування, остання заплатила 46 652 грн. 58 коп. Страхове відшкодування сплачено несвоєчасно та не в повному розмірі.

Висновком експертного автотоварознавчого дослідження Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С.Бокаріуса від 17 листопада 2014 року визначено, що розмір матеріальної шкоди складає 58 938 грн. 95 коп.

Вважали, що різниця між визначеним відшкодуванням та розміром матеріальної шкоди, а також пеня за несвоєчасність його сплати, витрати на технічний огляд автомобіля, у межах ліміту відповідальності підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 - із страхової компанії, з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 - кошти на відшкодування матеріальної шкоди в сумі, що перевищує ліміт відповідальності страховика, і моральної шкоди, на користь ОСОБА_2 з останніх просили стягнути понесені ним витрати на їх виклик для огляду автомобіля і проведення експертного дослідження, а із ПрАТ «СК «ВУСО» - кошти на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 серпня 2015 року, уточненим додатковим рішенням цього ж суду від 21 серпня 2015 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «СК «ВУСО» на користь ОСОБА_1 пеню в розмірі 383 грн. 45 коп., додаткові витрати за аварійного комісара в розмірі 324 грн. 00 коп., а на користь ОСОБА_2 - моральну шкоду в розмірі 2 500 грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 41 787 грн. 48 коп., 2 500 грн. 00 коп. моральної шкоди і 649 грн. 00 коп. судового збору, а на користь ОСОБА_2 - 1 040 грн. 56 коп. додаткових витрат і 2 500 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави 48 грн. 22 коп. судового збору.

Стягнуто з ПрАТ «СК «ВУСО» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 55 грн. 00 коп.

У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 21 жовтня 2015 року рішення суду першої інстанції змінено. Зменшено суму стягненої пені з ПрАТ «СК «ВУСО» на користь ОСОБА_1 з 383 грн. 45 коп. до 319 грн. 45 коп.

У задоволенні позовних вимог про стягнення з ПрАТ «СК «ВУСО» додаткових витрат за аварійного комісара, відшкодування моральної шкоди та про стягнення з ОСОБА_4 2 500 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4, ПрАТ «СК «ВУСО» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 квітня 2016 року рішення Апеляційного суду Харківської області від 21 жовтня 2015 року в частині вирішення вимог про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 додаткових витрат у розмірі 1 040 грн. 56 коп. скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до цього суду.

В іншій частині рішення суду апеляційної інстанції залишено без змін.

За правилами частини 4 статті 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушенням норм процесуального права, просить зокрема скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення з нього на користь ОСОБА_2 - 1 040 грн. 56 коп. додаткових витрат, постановити в цій частині нове рішення про відмову в позові. Зокрема зазначає, що ПрАТ «СК «ВУСО» провела виплату страхового відшкодування в повному обсязі, отже ці витрати стягненню не підлягають.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 - представник ПрАТ «СК «ВУСО», посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить зокрема в частині задоволення позовних вимог позивачів та стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 додаткових витрат у розмірі 1 040 грн. 56 коп. залишити без змін.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить доводів в частині вирішення судом першої інстанції вимог про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 додаткових витрат у розмірі 1 040 грн. 56 коп.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 рішення суду першої інстанції в цій частині не оскаржили, своїх заперечень на апеляційну скаргу у частині вирішення вимог про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 додаткових витрат у розмірі 1 040 грн. 58 коп. не надали.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 303 ЦПК України - в межах доводів апеляційних скарг і вимог, заявлених у суді першої інстанції - судова колегія вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню, апеляційні скарги ОСОБА_5 - представника ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_1 задоволенню не підлягають з таких підстав.

Задовольняючи позов в частині вирішення позовних вимог позивачів щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 додаткових витрат у розмірі 1 040 грн. 56 коп., суд першої інстанції виходив із того, що ці витрати підлягають стягненню з підстав, передбачених статтею 88 ЦПК України. Однак погодитись з таким висновком не можна, оскільки суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи; неправильно застосував норми процесуального права.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (частина 1 статті 3 ЦПК України).

Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Загальні суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства (частина 1 статті 15 ЦПК України). Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства (частина 2 статті 15 ЦПК України).

Частиною 1 статті 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині 2 цієї статті визначено способи здійснення захисту цивільних прав та інтересів судом. Разом з тим зазначений перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним. Відповідно до абзацу 2 пункту 10 частини 2 статті 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Так, звертаючись з цим позовом, позивачі обгрнтували свої вимоги в частині стягнення додаткових витрат у розмірі 1 040 грн. 56 коп. статтею 22 ЦК України та зазначили, що ОСОБА_2 поніс ці витрати на виклик відповідачів для огляду автомобіля і проведення експертного дослідження.

Згідно статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а

також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її

право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Доказів, які б свідчили про завдання ОСОБА_2 шкоди пошкодженням належного ОСОБА_2 автомобіля, матеріали справи не містять. Не надано таких доказів і суду апеляційної інстанції.

За правилами частини 1, пунктів 3, 4 частини 3 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз.

Відповідно до статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовленою.

Витрати, понесені ОСОБА_2 на виклик відповідачів для огляду автомобіля і проведення експертного дослідження, не є судовими витратами в розумінні статті 79 ЦПК України.

З огляду на це, підстав для задоволення позову в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 додаткових витрат у розмірі 1 040 грн. 56 коп. немає.

Рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в позові з підстав, передбачених пунктом 2 частини 1 статті 307 ЦПК України.

В іншій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не переглядалось.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 2, 309 ч. 1 п. п. 1, 4, 314 ч. 2, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» та ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 серпня 2015 року в

частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 додаткових витрат у розмірі 1 040 грн. 56 коп. (одна тисяча сорок грн. 56 коп.) скасувати та в задоволенні позову в цій частині відмовити.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає чинності негайно і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Л.В.Гуцал

Р.М.Піддубний