Номер провадження: 22-ц/785/5197/16
Головуючий у першій інстанції Гандзій Д. М. Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: Артеменка І.А.,

Суддів: Черевка П.М.,

Сватаненка В.І.,

при секретарі: Фабіжевській Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 травня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановила:

У січні 2016 року представник позивача - ОСОБА_5 звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив стягнути у солідарному порядку з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 1623224,94 грн. та судові витрати у сумі 24348,37 грн..

У судовому засіданні відповідачем ОСОБА_4 було заявлено клопотання про залишення позовної заяву без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, у зв'язку з тим, що позов поданий особою, яка не має повноважень на ведення справи, враховуючи, що представники за дорученням не мають права представляти банки-банкрути у справах щодо вжиття заходів до повернення дебіторської заборгованості банку Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 травня 2016 року позовну заяву залишено без розгляду.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою суду, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» подало апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для подальшого розгляду, посилаючись на порушення судом норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст ухвали, яка оскаржена, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні здійснюватись перевірка ухвали, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, вислухавши думку учасників процесу, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

За правилами ч. 2 п. 4 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню по справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Залишаючи позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що довіреність від 14 грудня 2015 року, яка підписана уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта-Банк» ОСОБА_6, не є належним доказом наявності у ОСОБА_5 повноважень на подання позову від імені ПАТ «Дельта-Банк», оскільки відповідно до ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правом надавати такі повноваження наділено лише виконавчу дирекцію Фонду та можливості передоручення своїх повноважень уповноваженими особами Фонду іншим особам законом не передбачено.

Проте з таким висновком суду не може погодитись судова колегія, оскільки висновки суду не відповідають дійсним обставинам по справі, суд порушив норми процесуального права.

Так, апеляційним судом встановлено, що 21.01.2016 року з позовною заявою від ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. звернувся представник ОСОБА_5, на підставі доручення від 14.12.2015 року (а.с.50).

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 28.01.2016 року відкрито провадження по справі (а.с.55).

У процесі розгляду справи відповідачем ОСОБА_4 було заявлено клопотання про залишення позову без розгляду з підстав п. 2 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, у зв'яжу з тим, що позов поданий особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Оскаржуваною ухвалою клопотання задоволено, з чим колегія суддів не може погодитися з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Частинами першою та третьою статті 244 ЦК України встановлено, що представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Згідно зі ст. 246 ЦК України довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 ЦПК України у справах позовного провадження особами які беруть участь у справі є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 38 ЦПК України юридичних осіб представляють їхні органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законом, статутом чи положенням або представники.

Частинами першої та третьої статі 119 ЦПК України встановлено, що позовна заява подається в письмовій формі і підписується позивачем або представником із зазначенням дати її подання.

Відповідно до ч. 8 ст. 119 ЦПК України, якщо позовна заява подається представником позивача, до позовної заяви додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження.

Отже, у представника за довіреністю від імені юридичної особи, підписаною особою, уповноваженою на це законом або установчими документами, виникає право на представництво інтересів саме юридичної особи, від імені якої видано довіреність.

Як було встановлено судом, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 181 від 02 жовтня 2015 року «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким з 05.10.2015 року по 04.10.2017 року включно розпочато процедуру ліквідації банку та призначено уповноважену особу Фонду у ПАТ «Дельта Банк», якою є провідний професіонал з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків - Кадирова В.В. на зазначений строк.

Частиною першою статті 35 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Фонд може делегувати рішенням виконавчої дирекції Фонду частину або всі свої повноваження як тимчасового адміністратора або ліквідатора уповноваженій особі (уповноваженим особам) Фонду, яка має високі професійні та моральні якості, бездоганну ділову репутацію, повну вищу освіту в галузі економіки, фінансів чи права (не нижче кваліфікаційного рівня "спеціаліст") та професійний досвід, необхідний для виконання заходів у межах здійснення тимчасової адміністрації.

У п. 17 ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Як визначено абз. 1 ч. 1 ст. 46 Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв'язку з ліквідацією банку.

За приписами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 37 Закону уповноважена особа Фонду діє від імені Фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду.

Уповноважена особа Фонду, зокрема, має право вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом; заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи; залучати до роботи у процесі здійснення тимчасової адміністрації за рахунок банку на підставі цивільно-правових договорів інших осіб (радників, аудиторів, юристів, оцінювачів та інших) у межах кошторису витрат, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду. Такі договори можуть бути розірвані в односторонньому порядку у день повідомлення Фондом другої сторони про таке розірвання з наслідками, встановленими цивільним законодавством.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 37 Закону на виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку. Видає накази та розпорядження, видає доручення, обов'язкові до виконання працівниками банку.

Уповноважена особа Фонду діє від імені банку в межах повноважень Фонду. Уповноважена особа Фонду має право: призначати на посаду, звільняти з посади чи переводити на іншу посаду будь-кого з керівників чи працівників банку, переглядати їхні службові обов'язки, змінювати розмір оплати праці з додержанням вимог законодавства про працю; здійснювати інші повноваження, встановлені цим Законом, та делеговані їй Фондом (ч. 3 ст. 37 Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює, зокрема, повноваження органів управління банку; вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб; здійснює повноваження, що визначені частиною 2 статті 37 цього Закону.

Таким чином, приписами ст.ст. 37, 46 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у взаємозв'язку зі ст. 42 ЦПК України, не передбачено обмеження повноважень уповноваженої особи Фонду на видачу та/або скасування довіреностей під час здійснення в неплатоспроможному банку тимчасової адміністрації та/або його ліквідації, що в свою чергу дає право уповноваженому Фонду гарантування вкладів фізичних осіб видавати довіреності особам, які в свою чергу мають право від імені та в інтересах юридичної особи звертатися до суду за захистом прав, тим самим подавати позов.

Наведене дає підстави для висновку, що уповноважена особа Фонду з дня початку процедури ліквідації банку набуває повноважень органів управління та контролю неплатоспроможного банку, тобто крім повноважень, визначених Законом, уповноважена особа Фонду здійснює повноваження керівництва банку, а відтак наділена правом видачі та підписання довіреностей від імені банку, як юридичної особи на представництво його (банку) інтересів.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 08.06.2016 по справі № 922/5071/15|3-399 гс16.

Аналізуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_5 має право на подання до суду позовної заяви від імені юридичної особи ПАТ «Дельта Банк» на підставі довіреності, яка підписана уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а тому представник має повноваження на ведення справи, подання та підпису позовної заяви.

Таким чином, у суду першої інстанції відсутні були підстави для застосування норми процесуального права, що передбачена п. 2 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, що призвело до постановлення незаконної ухвали про залишення позовної заяви без розгляду.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду про залишення позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» без розгляду підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 2 п. 4, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 травня 2016 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті.

Ухвала колегії суддів набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала колегії суддів оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

І.А. Артеменко

В.І. Сватаненко

П.М. Черевко