Справа № 755/3902/16-ц
УХВАЛА

іменем України

"29" квітня 2016 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Арапіна Н.Є., розглянувши заяву ОСОБА_1 за участю заінтересованої особи Дніпровського районного відділу Державної міграційної служби в м. Києві про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в:

заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України протягом останніх п'яти років. Свої вимоги мотивує тим, що згідно рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 листопада 2004 року заявник постійно проживає на території України з 1992 року. З метою оформлення паспорту заявник звернувся до Дніпровського районного відділу Державної міграційної служби в м. Києві, однак йому було відмовлено, оскільки необхідне рішення суду про проживання на території України протягом останніх п'яти років. Просить суд встановити факт постійного проживання на території України протягом останніх п'яти років.

Ухвалою суду від 04 березня 2016 року заява ОСОБА_1 була залишена без руху та надано строк для усунення недоліків не більше ніж п'ять днів з дня отримання заявником ухвали.

Заява не відповідає вимогам ст.ст.119 ЦПК України.

Згідно з вимогами ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Згідно з вимогами ст.258 ЦПК України в заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд враховує, що згідно п. 2 ч.1 ст.258 ЦПК України у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення повинно бути зазначено причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують факт, а згідно ч.2 ст.256 ЦПК України, судом встановлюються факти у разі, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З врахуванням викладеного, законодавець в ст.258 ЦПК України зазначив спеціальні вимоги до заяви про встановлення факту, які фактично зобов'язують заявника на стадії відкриття провадження у справі надати докази на підтвердження того, що такий факт ним не може бути встановлений іншим шляхом.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення " № 5 від 31.03.1995 року, вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту, визначеним спеціальною нормою. Якщо в заяві не зазначено, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявнику строк для виправлення недоліків.

Таким чином, заявником подано заяву, яка не відповідає ч.4 ст. 119 ЦПК України, згідно якої заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом, та п.1 та п. 2 ч. 1 ст. 358 ЦПК України, тобто у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено мету встановлення факту, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують факт.

Так, в заяві необхідно вказати, чим підтверджується звернення до відділу державної міграційної служби та зазначені причини відмови оформлення паспорта.

Судова ухвала про залишення позовної заяви без руху в порядку ст.76 ЦПК України не вручена з відміткою - "за закінченням встановленого строку зберігання ".

Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язанні повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Однак, станом на 29 квітня 2016 року заявник не усунув недоліки, що викладені в ухвалі суду від 04 березня 2016 року.

Згідно ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду, у встановлений строк, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали, не виконає вимоги визначені ст. ст. 119, 120 ЦПК України, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Частиною 5 ст. 121 ЦПК України встановлено, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність повернення заяви ОСОБА_1 за участю заінтересованої особи Дніпровського районного відділу Державної міграційної служби в м. Києві про встановлення факту, що має юридичне значення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 121, 210 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 за участю заінтересованої особи Дніпровського районного відділу Державної міграційної служби в м. Києві про встановлення факту, що має юридичне значення, вважати такою, що не подана та повернути скаржнику.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н. Є. Арапіна