Провадження №2/521/247/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2016 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Поліщук І.О.,

при секретарі Святецькій І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат за невідємні поліпшення у вигляді ремонтно-будівельних робіт у квартирі за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів та відшкодування збитків,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення витрат за невідємні поліпшення у вигляді ремонтно-будівельних робіт у квартирі АДРЕСА_1 станом на 17 жовтня 2014 року у розмірі 89 996 гривень, посилаючись на те, що з 2000 року постійно зі своєю сімєю мешкає у вказаній квартирі як власниця. За період їхнього постійного проживання вона постійного проводила ремонт квартири, так як вважала себе власницею та виконувала обовязок зберігати житло у доброму стані. Позивачка вказує, що при вселенні у квартиру водопровід, каналізація, газопостачання були у ганебному стані, відсутні були лічильники, електропроводка була навісна на стінах. Вікна та двері були розсипані, підлога зірвана. ОСОБА_3 у своєму позові також вказує, що нею на протязі 2000 2014 року постійно проводився ремонт квартири у звязку з підтриманням житлового стану та виконанні такі ремонтні роботи: повністю по всій квартирі замінена електропроводка усіх сітей, замінені електричні прибори у квартирі, встановлені електролічильники, замінена газова колонка, встановлені газові лічильники, повністю замінені труби сантехнічних комунікацій, встановлені нові сантехнічні прибори умивальник, унітаз, душова кабіна, крани, змішувачі, сифони, сушильня, замінені три вікна та балконні двері на металопластикові, проведено капітальний ремонт приміщень вбиральні, ванної кімнати та кухні, по всій квартирі покладено лінолеум, частково проведено ремонт в коридорі. Крім того з 2000 року нею сплачувалися кошти за утримання квартири. Відповідно до звіту № 1710/1 про оцінку розміру витрат на невідємну частину поліпшену у вигляді ремонтно-будівельних робіт у двокімнатній квартирі АДРЕСА_2, загальною площею 57,7 кв.м, виконаних ОСОБА_4, за період її мешкання та володіння квартирою становить 89996 гривень. Позивачка у позові звертає увагу, що купила квартиру у 2000 році у ОСОБА_5 в установленому законом порядку, і їй не було відомо що у 2001 році буде винесено рішення суду, відповідно до якого ОСОБА_5 не мала права продавати квартиру, крім того декілька рішень суду визнавали її добросовісним набувачем та приймали рішення про відмову ОСОБА_2 у позові. У звязку з цим, вона зобовязана була підтримувати квартиру у належному стані, придатному для проживання, ремонтувати в цілях безпеки (заміна проводки, каналізаційних труб, труб водопостачання), проводити капітальний та текучий ремонт. Рішенням Малиновського районного суду міста ОСОБА_6 від 25 травня 2014 року прийнято рішення про витребування в неї квартири АДРЕСА_3, за ОСОБА_2 визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті його батька на квартиру АДРЕСА_4, виселено ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_5. Оскільки позивачка вважає, що понесені витрати носять обґрунтований характер, у звязку з чим поліпшились експлуатаційні властивості квартири, поліпшилась якість користування комунікаційними послугами, збільшилася вартість квартири, у звязку з чим вона вимушена звернутися з наступним позовом до суду. Не погоджуючись з позовом ОСОБА_4, ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, уточнивши який, просив стягнути із ОСОБА_4 на його користь грошові кошти та завдану шкоду у вигляді втраченої вигоди у загальному розмірі 12 520 900 гривень. Зустрічний позов обґрунтовує тим, що квартира АДРЕСА_6 була власністю його батька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. З травня 1995 року його батько був визнаний у судовому порядку недієздатним, а з серпня 1995 року ОСОБА_4 скориставшись ситуацією, безпідставно заволоділа квартирою його батька та проживала у квартирі на протязі двадцяти років, тобто фактично вкрала його квартиру. ОСОБА_2 вважає, що якби ОСОБА_4 не займала би безпідставно на протязі багатьох років квартиру його батька, то він міг би здавати квартиру у найм або продати цю квартиру, розмістити гроші на депозитному рахунку та отримати вигоду у вигляді грошових коштів. Загальна суму грошових коштів які ОСОБА_2 просить стягнути з ОСОБА_4, до якої входять і грошові кошти які він вимусить витратити на проведення ремонтних робіт у квартирі, а також втрачена вигода складає 12 520 900 гривень.

Позивачка за основним позовом та її представник в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просили їх задовольнити, у зустрічному позові ОСОБА_2 відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов предявлений до нього не визнав, з підстав викладених у зустрічному позові. Просив суд ОСОБА_4 у задоволенні позову відмовити, його зустрічний позов задовольнити.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 так і зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 задоволенню не підлягають виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 23 травня 1995 року ОСОБА_7 за договором довічного утримання передав у власність ОСОБА_8 квартиру АДРЕСА_7. 05 лютого 2000 року ОСОБА_7 помер. 28 вересня 2000 року ОСОБА_8 продала спірну квартиру ОСОБА_4 Рішенням апеляційного суду Одеської області від 11 січня 2002 року договір довічного утримання від 23 травня 1995 року визнано недійсним з тих підстав, що ОСОБА_7 в момент укладення договору не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними.

03 січня 2003 року ОСОБА_9 звернувся до Київського районного суду із позовом до ОСОБА_8, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_8 від 28.09.2000 року, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 недійсним та витребування зазначеного майна з чужого незаконного володіння.

16 березня 2004 року ОСОБА_4 звернулась до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_9, ОСОБА_8 про визнання за нею права власності на квартиру АДРЕСА_9, зазначена заява прийнята до сумісного розгляду судом.

24 травня 2004 року від ОСОБА_9 надійшли заперечення на зустрічний позов, в яких він зустрічний позов не визнав, проти його задоволення заперечував. Також, позивач уточнив позовні вимоги, а саме, просив визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_10, виселити ОСОБА_4 із зазначеної квартири.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 22 жовтня 2004 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_9 до ОСОБА_8, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_8 від 28.09.2000 року, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 недійсним та витребування зазначеного майна з чужого незаконного володіння відмовлено; у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_9, ОСОБА_8 про визнання за нею права власності на квартиру АДРЕСА_8 відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 10 лютого 2005 року, апеляційну скаргу ОСОБА_9 задоволено частково, рішення Київського районного суду м. Одеси від 22 жовтня 2004 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до того ж суду іншому судді. (т. 1, а.с. 217-218)

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 05 червня 2007 року касаційна скарга ОСОБА_4 відхилена, ухвала Апеляційного суду Одеської області від 10 лютого 2005 року залишена без змін.

09 липня 2007 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_8, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_8 від 28.09.2000 року, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 недійсним та витребування зазначеного майна з чужого незаконного володіння, та по зустрічному позову ОСОБА_4 до ОСОБА_9, ОСОБА_8 про визнання права власності на квартиру.

17 грудня 2007 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси задоволено клопотання відповідача ОСОБА_4 про залишення позовної заяви до ОСОБА_9, ОСОБА_8 про визнання права власності на квартиру без розгляду.

Також, 17 грудня 2007 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси задоволено клопотання відповідача ОСОБА_4 про передачу цивільної справи за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_8, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння на розгляд до Малиновського районного суду м. Одеси, вказана ухвала було оскаржена ОСОБА_9

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 19 травня 2008 року апеляційна скарга ОСОБА_9 залишена без розгляду.

18 червня 2008 року цивільна справа за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_8, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння прийнята до провадження суддею Малиновського районного суду м. Одеси Целух А.П.

22.07.2008 року ОСОБА_9 звернувся до Апеляційного суду Одеської області із заявою про поновлення строку на оскарження ухвали Київського районного суду м. Одеси від 22.07.2008 року.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 16 грудня 2008 року апеляційну скаргу ОСОБА_9 відхилено, ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2007 року про передачу справи до Малиновського районного суду м. Одеси залишено без змін.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 24 березня 2010 року апеляційну скаргу ОСОБА_9 відхилено, ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 28 січня 20010 року про забезпечення доказів залишено без змін.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 02.07.2010 року по справі призначено посмертну судово-психіатричну експертизу, з зупиненням провадження по справі.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 30.07.2010 року апеляційну скаргу ОСОБА_9 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 02.07.2010 року повернуто ОСОБА_9

Ухвалою Верховного суду України від 07.10.2010 року касаційну скаргу ОСОБА_9 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Верховного суду України від 06.07.2011 року ухвалу апеляційного суду Одеської області від 30.07.2010 року в частині повернення апеляційної скарги ОСОБА_9 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 02.07.2010 року в частині зупинення провадження у справі скасовано.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 22.08.2011 року апеляційну скаргу ОСОБА_9 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 02.07.2010 року залишено без розгляду.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 09.11.2011 року апеляційну скаргу ОСОБА_9 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 02.07.2010 року відхилено.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 13.06.2012 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_9 відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 27.07.2012 року апеляційну скаргу ОСОБА_9 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 30.10.2012 року апеляційну скаргу ОСОБА_9 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13.06.2012 року відхилено.

Ухвалою Верховного суду України від 30.11.2012 року касаційну скаргу ОСОБА_9 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.07.2013 року касаційну скаргу ОСОБА_9 задоволено частково, скасовано рішення Малиновського районного суду від 13.06.2012 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 30.10.2012 року, справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Малиновського районного суду міста ОСОБА_6 від 20 травня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Витребувано з чужого незаконного володіння квартиру за адресою: АДРЕСА_11 у ОСОБА_10. Визнано за ОСОБА_9 право власності в порядку спадкування законом на квартиру за адресою: АДРЕСА_12, що складається з двох кімнат, житловою 36,9 кв.м, загальною 57,7 кв.м, корисною площею 57,1 кв.м, після смерті його батька ОСОБА_7, який помер 05.02.2000 року. Виселено ОСОБА_11 з усіма особами, які мешкають разом з нею із квартири АДРЕСА_7 без надання іншої житлової площі. Прийнято рішення про вселення ОСОБА_9 в квартиру АДРЕСА_7. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

В матеріалах справи знаходиться акт державного виконавця другого Малиновського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, складений 15 травня 2015 року, при примусовому виконанні виконавчого листа № 521/13064/13-ц, виданого Малиновським районним судом м. Одеси 16 грудня 2014 року про вселення ОСОБА_9 у квартиру АДРЕСА_7, яким підтверджено виконання рішення суду в цієї частині. Як вбачається з акту державного виконавця другого Малиновського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, складеного 15 травня 2015 року, при примусовому виконанні виконавчого листа № 521/13064/13-ц, виданого Малиновським районним судом м. Одеси 16 грудня 2014 року про виселення ОСОБА_4 з усіма особами, які мешкають разом з нею з квартири АДРЕСА_7, вказаний документ підтверджує виконання рішення суду в частині виселення ОСОБА_4 зі спірної квартири.

Проаналізувавши вищенаведені документи, суд приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 проживала у ІНФОРМАЦІЯ_2 з часу укладення договору купівлі-продажу вказаної квартири з ОСОБА_8 тобто з 28 вересня 2000 року до дня її примусового виселення, тобто до 18 травня 2015 року.

Відповідно до ч.4 ст. 390 ЦК України добросовісний набувач має право залишити собі здійсненні ним поліпшення майна, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без завдання йому шкоди. Якщо поліпшення не можуть бути відокремлені від майна, добросовісний набувач має право на відшкодування здійснених ним витрат, на яку збільшилась його вартість. Згідно вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За клопотанням ОСОБА_4 та її представника судом призначалася судова будівельно-технічна експертиза, проведення якої доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз. Як вбачається з мотивувальної частини висновку від 17.06.2015 року, обєктом дослідження являється двокімнатна самостійна квартира № 8 у житловому будинку № 13 по вулиці Б.Хмельницького в м. Одесі. Згідно даних технічного паспорту від 04.09.2000 рокуАДРЕСА_13 в житловому будинку № 13 по вулиці Б.Хмельницького в м. Одесі складається з наступних приміщень: 1- коридор пл. 7,4 кв.м; 2- кладова пл. 1,2 кв.м, 3- вбиральня пл. 1,7 кв.м, 4- ванна пл. 2,9 кв.м, 5 - кухня пл. 7,0 кв.м, 6 - жила пл. 22, 7 кв.м, 7 жила пл.14,2 кв.м, балкон - пл. 0,6 кв.м. На час обстеження квартири, квартира не відповідає технічному паспорту, а саме: приміщення кладової (2) демонтовано, перегородка та двірне полотно між приміщеннями 1 та 5 також демонтовані. Експертом встановлено, що в цілому квартира потребує проведення поточного ремонту обробного покриття крім приміщень санвузлу та вбиральні. Експертом встановлено, що зі слів ОСОБА_4 в квартирі були проведені ремонтно-будівельні роботи для поліпшення житлових умов, які відносяться до невідємних поліпшень, а саме: заміна вхідної двері; заміна заповнень віконних прорізів (3шт.) та балконної двері (1 шт.), облицювання приміщень ванної та вбиральні; встановлення нових сантехнічних приладів; заміна всередині квартирних електричних приладів, приладів обліку; встановлення газової колонки та лічильника газоспоживання. Експертом зазначено, що поліпшення це ремонті роботи, які неможливо відділити від відповідного обєкту без завдання йому шкоди. Експертом вказується, що в матеріалах справи є наступні документи: договір підряду між ОСОБА_3, (замовник) та ОСОБА_12 (виконавець) на виготовлення та монтаж вхідної металевої двері. Строк дії договору з 11.02.2007 року по 04.03.2007 року. Вартість всіх доручених виконавцю робіт складає 450 умовних одиниць, ОСОБА_12 приймання-здачі виконаних робіт сторонами не підписаний; акт про планове пломбування електролічильника від 10.12.2009 року складаний представником структурної одиниці на ОСОБА_4; договір про надання газопостачання від 17.10.2014 року оформлений на ОСОБА_3 найменування приладів: ПГ-1, ГК-1; договір № 26/24 на виконання ремонтно-будівельних робіт від 12.05.2006року, строк виконання робіт встановлюється з 12.05.2006року по 30.06.2006 року; договір № 38/07 на виконання ремонтно-будівельних робіт від 15.05.2007 року, строк виконання робіт встановлюється з 15.05.2007 року по 30.06.2007 року; акт технічного стану квартири № 8 від 10.10.2000 року; товаро-транспорті накладні. Далі експертом зроблено Примітку: У звязку з тим, що печатка акту розмита та не дає відомостей про організацію, яка видавала акт, що викликає сумніви відносно справжності, акт до уваги експертом не приймається; надані товаро-транспортні накладні експертом також не приймаються до уваги, у звязку з відсутністю чіткого зазначення товару, неможливості розпізнання найменування товару на чеку та зазначення тільки імені товару без конкретики предмету. Експертом також зроблено примітку: підрахунок вартості заміни чи прокладки нової електричної проводки в квартирі АДРЕСА_14 необхідно виконати згідно проектно-кошторисної документації виконаної ліцензованою організацією. На підставі викладеного експертом зроблено висновок, що вартість ремонтних робіт та будівельних матеріалів, які використовувалися як невідємні поліпшення у вигляді ремонтно-будівельних робіт в квартирі АДРЕСА_7 складає 50 341 гривень.

Відповідно до правил ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України.

Ст. 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів і висновків експертів.

Відповідно до вимог ст. 66 ЦПК України, висновок експерта це заснований та сформульований в ухвалі про призначення експертизи, виклад експертом фактичних даних, які мають значення для справи і встановлені ним на основі спеціальних знань у результаті експертного дослідження. Висновок експерта складається у письмовому вигляді, в ньому докладно викладається весь хід дослідження і даються науково обґрунтовані відповіді на поставлені питання.

Висновок судово-будівельної експертизи, складений експертом Одеського науково-дослідницького інституту судових експертиз 17.06.2015 року хоча і встановив, що вартість ремонтних робіт та будівельних матеріалів, які використовувалися як невідємні поліпшення у вигляді ремонтно-будівельних робіт в квартирі АДРЕСА_7 складає 50 341 гривень, однак з врахуванням приміток зроблених експертом стосовно наданих ОСОБА_4 документів (акту технічного стану квартири № 8 від 10.10.2000 року, товаро-транспортних накладних на товари та інше), щодо яких у експерта були сумніви стосовно їхньої справжності, висновок експерта не можна вважати докладним описом проведених експертом досліджень, а тому при прийнятті рішення суд позбавлений можливості враховувати зроблені у результаті цього дослідження висновки та вважати відповіді на питання, задані судом, обґрунтованими.

В судовому засіданні допитана експерт ОСОБА_6, яка пояснила суду, що дійсно багато документів, які були надані ОСОБА_4 вона не врахувала при прийняті висновку, не був нею і врахований акт технічного стану квартири № 8 від 10.10.2008 року, так як викликав сумніви щодо його справжності. Експерт не заперечувала, що в неї були відсутні відомості щодо технічного стану квартири на час вселення до цієї квартири ОСОБА_4, вона враховувала відомості які були відомі зі слів ОСОБА_4, а також ті обставини які були нею визначені при виході на місце до спірної квартири. ОСОБА_6 також показала суду, що перед складенням висновку судово-будівельної експертизи виходила на місце до квартири АДРЕСА_7. З виходом на місце було встановлено, що дійсно квартира потребує ремонту, у відремонтованому стані знаходилися тільки санвузол та туалет, хоча і в цих приміщеннях були відсутні міжкімнатні двері. Всі дані які вона мала в своєму розпорядженні були внесені у спеціальну програму, яка і видала результат визначений нею у висновку.

Таким чином з врахуванням висновку судово-будівельної експертизи, пояснень експерта ОСОБА_6, інших матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження стану спірної квартири на час її придбання, понесених нею витрат на поліпшення житла та щодо неможливості відокремити поліпшення майна без заподіяння шкоди вказаному майну.

Статтею 11 ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_9 до ОСОБА_10 про відшкодування збитків та стягнення грошових коштів необхідних для проведення ремонтних робіт у квартирі, суд дійшов наступних висновків.

Предявляючи зустрічний позов до ОСОБА_4 ОСОБА_9 вказував, що ОСОБА_4 за попередньою домовленістю з ОСОБА_8, скориставшись слабоумством його батька ОСОБА_7, незаконно заволоділа квартирою № 8 по вулиці Б.Хмельницького,13 в м. Одесі, в якій незаконно проживала зі своєю сімєю з 1995 року, тобто на протязі двадцяти років, тобто фактично вкрала в нього квартиру. В судовому засіданні ОСОБА_9 доводи викладені у зустрічній заяві підтверджував та вказував, що за ці двадцять років ОСОБА_13 привела квартиру до занедбаного стану, в якій неможливо мешкати без проведення ремонтно-відновлювальних робіт. Оскільки проведення таких робіт є необхідним, причинний зв'язок між незаконним проживанням ОСОБА_13 та станом квартири є очевидним, просить стягнути на його користь з відповідачки грошові кошти у сумі 626 045 гривень, що є сумою яка дорівнює половини ринкової вартості належної йому квартири та на його думку буде достатньою, щоб зробити відновлювальний ремонт у належному йому житлі. В обґрунтування цих вимог ОСОБА_9 суду надано висновок про технічний стан та вартість ремонтно-відновлювальних робіт необхідних для приведення до жилого стану квартири АДРЕСА_7. Як вбачається з висновку, наданого ОСОБА_9, вказаний документ складений спеціалістами Одеського відділення науково-виробничого Центру «Єкострой» та визначає вартість ремонтно-відновлювальних робіт згідно кошторисному розрахунку у сумі 58 490 гривень, проте не визначає розміру матеріальної шкоди завданої ОСОБА_9, як власнику нерухомого майна та не встановлює причинного звязку між завданою шкодою та протиправною поведінкою відповідачки за його позовом ОСОБА_4

В судовому засіданні в якості свідків допитані ОСОБА_14, ОСОБА_15, які пояснили суду,що відвідували квартиру АДРЕСА_7 ще тоді, коли у квартирі проживав батько ОСОБА_9 ОСОБА_7 Свідки пояснили, що при житті ОСОБА_7 квартира була у доброму стані та дуже доглянутою, проте вказані покази не приймаються судом до уваги, тому що не мають правого значення для вирішення даного спору. З зазначених вище підстав суд приходить до висновку про відмову у задоволенні цієї частині позовних вимог ОСОБА_9 Одночасно ОСОБА_9 також заявив вимоги до ОСОБА_4 про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди сума якої разом з сумою грошових коштів, необхідно стягнути у звязку з протиправною поведінкою ОСОБА_4 становлять загальну суму 12 520 900 гривень. Сума упущеної вигоди визначена ОСОБА_9 виходячи з того, що якщо б він своєчасно отримав у спадщину належну йому квартиру АДРЕСА_7, то гроші вилучені від продажу або від оренди даної квартири міг би розмістити на депозитних рахунках банків та отримувати дивіденди. Згідно з ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що розмір збитків у вигляді упущеної вигоди ОСОБА_9 Е,О. обґрунтував виключно своїми припущеннями та особистими поясненнями, суд вважає за необхідне відмовити і в цієї частині заявлених ОСОБА_9 позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10,11, 16, 209, 212-215, 218 ЦПК України ст.ст. 22, 390 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат за невідємні поліпшення у вигляді ремонтно-будівельних робіт у квартирі відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів та відшкодування збитків відмовити.

Рішення може бути оскаржене сторонами до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги на протязі десяти днів.

Головуючий: