Справа № 149/2098/16-ц
Провадження №2/149/855/16
Номер рядка звіту 47
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2016 р. м.Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Олійника І.В.

за участі секретаря Янюк А.Й.

сторін:

позивача - ОСОБА_1, представник на підставі довіреності, ОСОБА_2, представник на підставі договору

відповідача - ОСОБА_3, представник на підставі договору

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмільник цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про звільнення від обов'язку утримання дитини, визнання виконавчого листа таким що не підлягає виконанню

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_5 про звільнення від обов'язку утримання дитини, визнання виконавчого листа таким що не підлягає виконанню.

Позов обґрунтовано тим, що рішенням Хмільницького міськрайонного суду від 07.08.2015 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки, яка продовжує навчання - ОСОБА_6 в розмірі 650 грн, щомісячно, починаючи з 30.07.2015 року та до припинення нею навчання, тобто до 30.06.2020 року, але не довше ніж до досягнення нею 23 років. Позивач зазначає, що на час прийняття вказаного рішення суду він працював, отримував пенсію та мав можливість сплачувати аліменти на утримання доньки. На даний час він звільнений з роботи за власним бажанням за станом здоров'я, являється інвалідом 3 групи, перебуває на обліку у Вінницькому обласному онкологічному диспансері та потребує лікування. Також позивач зазначає, що відповідно до довідки Вінницької МСЕК він обмежений до життєдіяльності в самообслуговуванні, пересуванні та трудовій діяльності, кожні два роки йому потрібно проходити медичне спостереження та відповідну медичну реабілітацію.

За таких обставин, позивач, з посиланням на ст. 199 СК України, просить звільнити його від обов'язку утримання повнолітньої доньки ОСОБА_6, а також визнати виконавчий лист від 19.08.2015 року, з дня набрання рішенням законної сили, таким, що не підлягає виконанню.

02.09.2016 року відповідач ОСОБА_5 подала до суду заперечення проти позову у відповідності до яких зазначила, що ст. 199 СК України, на яку посилається позивач, не передбачено звільнення батька від обов'язку утримувати свою повнолітню доньку, яка продовжує навчання та у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідач зазначає, що позивач звільнився з роботи за власним бажанням, а протипоказання для роботи охоронцем у нього відсутні. Також відповідач зазначає, що при вирішенні питання про стягнення з відповідача аліментів судом було враховано та надано оцінку тому, що відповідач являється інвалідом ІІІ групи. Доводи позивача про те, що у нього немає інших доходів, окрім пенсії, не відповідають дійсності. Так, у позивача є земельна ділянка, передана в оренду ТОВ "Колос-Поділля", позивач отримує дохід від ведення особистого селянського господарства, виконує різні сільськогосподарські роботи по найму. Враховуючи це, відповідач зазначає, що підстави для звільнення позивача від обов'язку утримувати доньку яка продовжує навчання, відсутні.

Представники позивача в судовому засіданні підтримали позов та просять суд задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог та підтримав заперечення відповідача від 02.09.2016 року.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку що позов задоволенню не підлягає враховуючи наступне.

Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.6) підтверджено, що 21.10.1995 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №225. Прізвища подружжя після державної реєстрації шлюбу - ОСОБА_5.

Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с.7) підтверджено, що ОСОБА_4 є батьком, а ОСОБА_5 матір'ю - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 07.08.2015 року (справа № 149/2176/15-ц) з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 в розмірі 650 грн., щомісячно до 30.06.2020 року, тобто до припинення навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23 років, починаючи з 30.07.2015 року. Рішення суду набрало законної сили 18.08.2015 року (а.с. 5).

19.08.2015 року, на виконання вказаного рішення суду, Хмільницьким міськрайонним судом Вінницької області видано виконавчий лист (а.с.21).

Відповідною копією трудової книжки (а.с.12-13), а також наказом №128 від 22.07.2016 року (а.с.11) підтверджено, що 22.07.2016 року ОСОБА_4 звільнений за власним бажанням по стану здоров'я з посади охоронця ТОВ "Колос-Поділля".

Довідкою Управління Пенсійного фонду України в м.Хмільнику та Хмільницькому районі Вінницької області №42/02-2-22 від 05.01.2016 року (а.с.14) підтверджено, що ОСОБА_4 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м.Хмільнику та Хмільницькому районі Вінницької області та отримував пенсію по ІІІ групі інвалідності внаслідок загального захворювання в сумі 949,00 грн.

Відповідними копіями виписок із медичних карток амбулаторного (стаціонарного) хворого (а.с.15, 16, 70), копією довідки до акта огляду медико-соціального експертною комісією, копією пенсійного посвідчення, термін дії до 01.02.2018 року (а.с.17), а також індивідуальною програмою реабілітації інвалідів (а.с.18-19) підтверджено, що ОСОБА_4 хворіє та йому встановлено ІІІ групу інвалідності за загальним захворюванням. У зв'язку із захворюванням ОСОБА_4 встановлено обмеження до самообслуговування, пересування та трудової діяльності. Рекомендовано, терміном два роки, проведення відновної терапії, профілактичних заходів та медичного спостереження. Протипоказано (значне) фізичне, динамічне і статичне навантаження, вплив шуму, вібрації ЕМ полів, несприятливий мікроклімат, потребує раціонального працевлаштування.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що у зв'язку із хворобою та звільненням з роботи змінився його матеріальний стан та він не взмозі утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання, а тому, з посиланням на ст. 199 СК України, просить звільнити його від цього обов'язку.

Разом з тим із запису в трудовій книжці позивача встановлено, що він звільнений за власним бажанням. Також доводи позивача про неможливість його працевлаштування спростовуються відомостями вказаними в індивідуальній програмі реабілітації, відповідно до яких позивач потребує раціонального працевлаштування, з деякими протипоказаннями. Також зазначено що ОСОБА_4 перебуває на інвалідності з 01.10.2012 року. Тобто ця обставина існувала на час прийняття рішення суду від 07.08.2015 року та була відомо сторонам. При цьому зі змісту вказаного рішення видно, що хвороба відповідача була врахована при визначенні розміру аліментів, і з урахуванням вказаної обставини позов було задоволено в розмірі меншому ніж заявлявся ОСОБА_5

Окрім цього, довідкою ТОВ "Колос-Поділля" від 29.08.2016 року підтверджено, що ОСОБА_4 отримує орендну плату за пай, зокрема в 2016 році отримав 11400 грн.

У свою чергу ст. 199 СК України, якою позивач обґрунтовує позовні вимоги, визначено бов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Право на звільнення батьків від обов'язку утримувати дитину, яка продовжує навчання даною статтею не передбачено.

Підстави для звільнення батьків від обов'язку утримувати дитину вказані в ст. 188 СК України, де зазначено що таке звільнення можливе у випадку якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з батьків і забезпечує повністю її потреби.

В судовому засіданні сторони визнали ту обставину, що ОСОБА_6 продовжує навчання на бюджетній формі навчання денного відділення медичного факультету Одеського національного медичного університету. Зазначене підтверджується довідкою цього навчального закладу (а.с. 91). Відповідно до довідки від 29.08.2016 року (а.с. 32) ОСОБА_6 в липні 2016 року отримувала стипендію в розмірі 825 грн. При цьому надано докази того, що ОСОБА_5 орендує квартиру (а.с. 31) за яку сплачує 1600 грн. в місяць, гуртожитком не забезпечена (а.с.4), витрати на проїзд до місця навчання становлять 261,65 грн. (а.с.30).

Таким чином підстав, визначених в ст. ст. 188, 199 СК України для звільнення позивача від обов'язку утримувати дитину також не встановлено.

У свою чергу відповідачем також надано докази того, що вона також перебуває на обліку в лікаря (а.с. 66), несе витрати на лікування (а.с. 67), працює та отримує дохід (а.с. 93), який за 6 місяців 2016 року становить 35272,95 грн., на її утриманні знаходиться донька ОСОБА_6 (а.с. 10).

При цьому наведені позивачем обставини, щодо його звільнення з роботи та погіршення стану здоров'я, у відповідності до ст. 192 СК України можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів. Разом з тим, враховуючи норми ст. 11 ЦПК України, така позовна вимога може бути заявлена лише позивачем.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Також не підлягає задоволенню вимога про визнання виконавчого листа таким що не підлягає виконанню. Так, порядок визнання виконавчого документа таким що не підлягає виконанню визначений в ст. 369 ЦПК України, а підстави для цього вказані в ч. 4 ст. 369 ЦПК України. У своїй позовні заяві позивач не обгрунтовує вказану вимогу та не наводить підстав з яких її заявляє.

Враховуючи викладене, з урахуванням встановлених обставин, суд дійшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 15, 60, 88, 209, 213, 215, 294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про звільнення від обов'язку утримання дитини, визнання виконавчого листа таким що не підлягає виконанню, - відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Хмільницький міськрайонний протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Олійник І. В.