УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЧервинської М.Є.,
суддів: Карпенко С.О., Мазур Л.М.,Коротуна В.М., Писаної Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_6, заінтересовані особи: Лисичанський міський відділ Управління державної міграційної служби України у Луганській області, Міністерство закордонних справ України, про встановлення факту втрати громадянства України, за касаційною скаргою ОСОБА_6, який діє через представника ОСОБА_7, на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 17 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Луганської області від 02 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_6 подав до суду заяву про встановлення факту втрати громадянства України, в обґрунтування якої зазначив, що він 01 червня 2015 року отримав громадянство і паспорт Російської Федерації та з цього часу почав проживати у цій державі. На даний час заявник має намір працевлаштуватися на державну службу у Російській Федерації, для чого йому необхідно надати документ державних органів про те, що він не є громадянином України, а тому просить суд встановити факт того, що він є особою, яка з 01 червня 2015 року втратила громадянство України.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 17 грудня 2015 року в задоволенні заяви ОСОБА_6 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Луганської області від 02 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано, заяву ОСОБА_6 залишено без розгляду.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення заяви.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційних скарг та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Звертаючись до суду з указаною заявою, ОСОБА_6 просив суд встановити юридичний факт втрати громадянства України з 01 червня 2015 року, зазначивши, що встановлення цього факту необхідно йому для працевлаштування на державну службу у Російській Федерації, для чого він повинен надати документ державних органів про те, що він не є громадянином України. На відповідне звернення до Лисичанського міського відділу управління державної міграційної служби України в Луганській області заявник отримав лише роз'яснення щодо порядку припинення громадянства. При цьому заявник просив встановити відповідний факт у зв'язку з набуттям ним громадянства іншої країни.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_6 в установленому порядку із заявою або клопотанням про припинення громадянства до Комісії при Президентові України з питань громадянства не звертався, а тому у суду немає підстав для задоволення заяви про встановлення факту втрати громадянства.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та залишаючи без розгляду заяву ОСОБА_6, апеляційний суд зазначив, що місцевий суд у порушення вимог процесуального закону при вирішенні питання про прийняття заяви не з'ясував питання про підсудність та юрисдикційність.

З такими висновками апеляційного суду повністю погодися не можна з огляду на наступне.

У частині 1 ст. 234 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Апеляційний суд, правильно зазначивши у мотивувальній частині ухвали апеляційного суду висновок про неможливість розгляду заяви про встановлення заявленого факту в порядку цивільного судочинства, помилково залишив без розгляду заяву, не обговоривши питання про закриття провадження у справі за вказаних обставин.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи наведене, ухвала апеляційного суду підлягає зміні на підставі п.3 ч. 2 ст. 336 та п. 3 ч. 1 ст. 342 ЦПК України.

Керуючись статтями 336, 342, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, який діє через представника ОСОБА_7, задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Луганської області від 02 лютого 2016 року змінити, виклавши її резолютивну частину наступним чином:

«Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 17 грудня 2015 року скасувати.

Закрити провадження у справі за заявою ОСОБА_6, заінтересовані особи: Лисичанський міський відділ Управління державної міграційної служби України у Луганській області, Міністерство закордонних справ України, про встановлення факту втрати громадянства України».

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ.Є. Червинська
Судді: С.О. Карпенко
В.М. Коротун
Л.М. Мазур
Т.О. Писана