Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №320/9208/15-ц Головуючий у 1-й інстанції: Горбачова Ю.В.
Провадження № 22-ц/778/2315/16 Суддя-доповідач: Каракуша К.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді: Каракуші К.В.

суддів: Гончар М.С.

Стрелець Л.Г.,

при секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИЛА :

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом до ОСОБА_4

В обґрунтування позову зазначала, що з лютого 2001 року вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,1882га, на якій розташований цей будинок. У вказаному будинку на теперішній час мешкає її мати, ОСОБА_5., яка є пенсіонеркою. Відповідач проживає по сусідству в буд. АДРЕСА_1. На початку 2014 року відповідач збудувала на прибудинковій території свого домоволодіння навіс розміром 3,4х5,5м та переобладнала сарай розміром 1,67х1,5м. під коптильню. При самовільному будівництві навісу відповідач зробила уклін навісу в бік її земельної ділянки, в результаті чого, всі погодні опади стікають на її земельну ділянку, внаслідок чого стіни будинку, що належить позивачу, почали покриватися пліснявою, а частина земельної ділянки стала непридатною для використання. Внаслідок неправомірної діяльності відповідача, почало псуватися майно позивача, що призводить до порушення її прав, як власника.

Посилаючись на ці обставини, позивач просила усунути перешкоди у користуванні належною ій земельною ділянкою, яка розташована за адресою АДРЕСА_1, шляхом демонтажу навісу розміром 3,4х5,5 метрів.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 лютого 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_3, яка належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, не з'явилась, що у відповідності до приписів ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає судовому розгляду.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_4 та її представника, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

У відповідності до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що позивачу належить житловий будинок АДРЕСА_1 та присадибна земельна ділянка площею 0,1882 га, що розташована за вказаної адресою (а.с.38-39).

Відповідач ОСОБА_4 є власником суміжної земельної ділянки, що розташована по АДРЕСА_1 (а.с. 38-39)

У березні 2010 року відповідач ОСОБА_4 на належній ій земельній ділянці побудовала навіс розміром 3,4х5,5м.

Позивач, обґрунтовуючи підстави позову про демонтаж побудованого відповідачем навісу, посилалась на ту обставину, що внаслідок уклону цього навісу на земельну ділянку позивача всі погодні опади стікають на її земельну ділянку, внаслідок чого стіни будинку позивача почали покриватися пліснявою, а частина земельної ділянки стала непридатною для використання.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням приписів ст. ст. 391 ЦК України дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Згідно зі ст. 15, п. 4 ч. 2 ст. 16, ст. ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном.

Підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення прав власника і обєктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав.

Способи захисту цивільних прав, у тому числі захисту права власності, визначені в ст. 16 ЦК України, перелік яких не є вичерпним.

Відповідно до положень норм ст. ст. 16, 391 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Згідно з ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів обставин, на які посилається позивач у позові, а саме: доказів фактів негативних наслідків для позивача внаслідок зведення відповідачем навісу.

Наявні у матеріалах справи відповідь Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізький області про відмову у притягненні до адміністративної відповідальності відповідача (а.с.7) та відповідь Мелітопольскьої районної державної адміністрації про відсутність правових підстав впливу на відповідача (а.с.8) не є доказами в розумінні приписів ст.57, 58, 59 ЦПК України фактів негативних наслідків для позивача внаслідок зведення відповідачем навісу.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що відповідач визнала обставини негативних наслідків зведеного нею навісу є такими що не підтверджуються матеріалами справи та спростовуються поясненнями відповідача в судовому засіданні апеляційного суду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і апеляційна скарга не містить доводів, які б свідчили про порушення норм матеріального і процесуального права, які призвели чи могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 лютого 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: