Справа № 309/2637/16-ц
Провадження № 2/309/1430/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 грудня 2016 року м. Хуст
Хустський районний суд Закарпатської області
в особі головуючого судді Савицького С.А.
при секретарі судового засідання Росоха В.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та відсотків за користування грошовими коштами , -
Позовні вимоги позивачем мотивовано тим, що 15.04.2015 року між нею та ОСОБА_2 було укладено договір позики. У п.2.2. договору позики встановлено, що розмір позики за договором становить 100 000 грн., що еквівалентно 4000 євро. На виконання умов договору позивач передала відповідачу позику в сумі 100 000 грн., що еквівалентно 400 євро, про що сторонами складено та підписано акт приймання-передавання коштів від 15.04.2015 року, який є невід»ємною частиною договору позики. Строк повернення відповідачем позики складав 1 місяць з моменту надходження коштів в розмірі, вказаному в п.2.2. договору позики на розрахунковий рахунок отримувача або передачі йому готівки (п.3.1. договору позики). По закінченню строку, вказаного в п.3.1. договору позики, відповідач зобов»язався повернути в повному обсязі суму позики, отриманої за договором позики. Відповідач зобов»язаний був повернути позику до 15.05.2015 року включно. Однак, у встановлений у договорі позики строк відповідач позику в сумі 100 000 грн., що еквівалентно 4000 євро, не повернув, внаслідок чого у нього виникла та вважається простроченою заборгованість на вказану суму. Позивач зверталася до відповідача з претензією-вимогою від 24.06.2016 року виконати зобов»язання за договором позики у сумі 100 000 грн., однак претензія-вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення.
15.04.2015 року між позивачем та відповідачем був укладений ще один договір позики (договір позики 2), що по своїй природі є збільшенням договірного зобов»язання між сторонами. У п.2.2. вказаного договору встановлено, що розмір позики за договором становить 75 000 грн., що еквівалентно 3000 євро. На виконання умов вказаного договору позивач передала відповідачу позику в сумі 75 000 грн., що еквівалентно 3000 євро, про що між ними складено та підписано акт приймання-передавання коштів від 15.04.2015 року, який є невід»ємною частиною вказаного договору. Строк повернення відповідачем позики у вказаному договорі позики не вказаний. Позивач зверталася до відповідача з претензією-вимогою від 24.06.2016 року виконати зобов»язання за вказаним договором у сумі 75 000 грн., однак претензія-вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення. Відповідач зобов»язаний був повернути позику після пред»явлення вимоги в семиденний строк відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України. Однак у встановлений законом строк відповідач позику в сумі 75 000 грн. не повернув, що еквівалентно 300 євро, внаслідок чого у нього виникла та вважається простроченою заборгованість на вказану суму.
З моменту підписання договорів позики від 15.04.2015 року по дату пред»явлення претензії-вимоги курс гривні у співвідношенні до євро істотно змінився. Отже, станом на 06.07.2016 року заборгованість відповідача по договору позики-1 становить суму еквівалентну 4000 євро, що за офіційним курсом НБУ від 06.07.2016 року становить 110 773,20 грн.
Крім того позивачу стало відомо, що відповідач змінив прізвище. На момент укладення договору відповідач мав прізвище ОСОБА_2, а на даний момент змінив прізвище на ОСОБА_2, що підтверджується копією паспорту громадянина України.
У зв»язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов»язання по поверненню позики за договором позики-1 від 15.04.2015 року, відповідач зобов»язаний сплатити інфляційні втрати, сума яких становить 10 967,65 грн. (згідно доданого до матеріалів справи розрахунку суми боргу) та три проценти річних, сума яких становить 3805,74 грн. (згідно доданого розрахунку).
На підставі наведеного позивач звернувся до суду з даним позовом та вимогами про стягнення з ОСОБА_2 на її користь суми 208 626,49 грн., в тому числі 193 853,10 грн. основної заборгованості по позиці, 10 967,65 грн. інфляційних втрат та 3805,74 грн. трьох процентів річних згідно доданого до матеріалів справи розрахунку суми боргу, та судового збору в сумі 2086,26 грн.
В судове засідання представник позивача ОСОБА_4 не з'явився, подав суду заяву, в якій просить суд розглянути справу у його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує.
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином - шляхом публікації оголошення в газеті «Новини Закарпаття» №139(4604) від 06.12.2016 року.
Враховуючи наведене, відповідно до ст. 169 ч. 4 ЦПК України, беручи до уваги наявні у справі дані про права і взаємовідносини сторін, суд ухвалив провести заочний розгляд справи, у відсутності відповідача ОСОБА_2
Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З'ясувавши обставини та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що 15.04.2015 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір позики. У п.2.2. договору позики встановлено, що розмір позики за договором становить 100 000 грн., що еквівалентно 4000 євро. На виконання умов договору позивач передала відповідачу позику в сумі 100 000 грн., що еквівалентно 400 євро, про що сторонами складено та підписано акт приймання-передавання коштів від 15.04.2015 року, який є невід»ємною частиною договору позики. Строк повернення відповідачем позики складав 1 місяць з моменту надходження коштів в розмірі, вказаному в п.2.2. договору позики на розрахунковий рахунок отримувача або передачі йому готівки (п.3.1. договору позики). По закінченню строку, вказаного в п.3.1. договору позики, відповідач зобов»язався повернути в повному обсязі суму позики, отриманої за договором позики. У встановлений у договорі позики строк відповідач позику в сумі 100 000 грн., що еквівалентно 4000 євро, не повернув, внаслідок чого у нього виникла та вважається простроченою заборгованість на вказану суму. Позивач зверталася до відповідача з претензією-вимогою від 24.06.2016 року виконати зобов»язання за договором позики у сумі 100 000 грн., однак претензія-вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення.
15.04.2015 року між позивачем та відповідачем був укладений ще один договір позики (договір позики 2), що по своїй природі є збільшенням договірного зобов»язання між сторонами. У п.2.2. вказаного договору встановлено, що розмір позики за договором становить 75 000 грн., що еквівалентно 3000 євро. На виконання умов вказаного договору позивач передала відповідачу позику в сумі 75 000 грн., що еквівалентно 3000 євро, про що між ними складено та підписано акт приймання-передавання коштів від 15.04.2015 року, який є невід»ємною частиною вказаного договору. Строк повернення відповідачем позики у вказаному договорі позики не вказаний. Позивач зверталася до відповідача з претензією-вимогою від 24.06.2016 року виконати зобов»язання за вказаним договором у сумі 75 000 грн., однак претензія-вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення.
Відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Однак у встановлений законом строк відповідач позику в сумі 75 000 грн. не повернув, що еквівалентно 300 євро, внаслідок чого у нього виникла та вважається простроченою заборгованість на вказану суму.
З моменту підписання договорів позики від 15.04.2015 року по дату пред»явлення претензії-вимоги курс гривні у співвідношенні до євро істотно змінився. Отже, станом на 06.07.2016 року заборгованість відповідача по договору позики-1 становить суму еквівалентну 4000 євро, що за офіційним курсом НБУ від 06.07.2016 року становить 110 773,20 грн.
Згідно повідомлення відділу ДРАЦСу Хустського РУЮ Закарпатської області №1672/п-28 від 05.10.2016 року, громадянин ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, змінив прізвище на ОСОБА_2 13.06.2013 року за актовим записом про зміну імені №37 складеним Хустським районним відділом ДРАЦС Закарпатської області.
Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст.1047 ч.2 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до п.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики.
Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позику у строк, що встановлений договором.
Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України: якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України: боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі підлягають до стягнення з відповідача.
За наведених обставин позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення.
Виходячи з вищенаведеного, загальна сума за договором позики, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить - 208 626,49 грн., яка складається з: суми основного боргу - 193 853,10 грн.; трьох процентів річних від простроченої суми - 3 805,74 грн., інфляційних втрат - 10 967,65 грн.
Керуючись ст.ст. 10, 60, 197, 209, 212-215, 218, 224-227 ЦПК України та ст.ст. 526, 625,1046-1050 ЦК України, суд -
Позов ОСОБА_1 задоволити.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 208 626,49 грн. (двісті вісім тисяч шістсот двадцять шість гривень 49 копійок) та 2086,26 грн. судового збору.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Закарпатської області.
На рішення суду відповідач ОСОБА_2 може подати заяву про його перегляд протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Хустського
районного суду: підпис Савицький С.А.
Суддя Хустського
районного суду: Савицький С.А.