Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/182/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Мохонько К. М.
Доповідач Авраменко Т. М.
УХВАЛА

Іменем України

13.01.2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючої судді Авраменко Т.М.,

суддів: Кіселика С.А., Суржика М.М.,

секретар Гусак А.О.

за участю позивача та її представника, представника відповідача

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 03 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Вершино-Кам'янської сільської громади в особі Вершино-Кам'янської сільської ради Новгородківського району, третя особа: Головне управління юстиції в Кіровоградській області, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_4, Вершино-Кам'янської сільської громади в особі Вершино-Кам'янської сільської ради Новгородківського району, третя особа: Головне управління юстиції в Кіровоградській області, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування.

Зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5, яка проживала в АДРЕСА_1. 14 червня 2013 року вона склала заповіт, яким усе своє майно заповіла їй. Чоловік спадкодавця ОСОБА_4 відмовився від прийняття спадщини на її користь. Після сперті ОСОБА_5 вона звернулася до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак їй було відмовлено через відсутність правовстановлювальних документів на нерухоме майно на ім'я спадкодавця.

Просила визнати за нею право власності в порядку спадкування на ? частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 03 листопада 2015 року в задоволенні позову відмовлено. Суд встановив, що власником житлового будинку по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності є відповідач. Частка спадкодавця в цьому майні невизначена, позов про це не заявлено, свідоцтво про право власності на ім'я ОСОБА_4 недійсним не визнавалося і не скасовувалося.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зазначає, що чоловік померлої ОСОБА_5 ОСОБА_4 відмовився від належної йому частки в майні ОСОБА_5, що підтверджується заявою, посвідченою секретарем Вершинокам'янської сільської ради від 19 серпня 2014 року. У видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено через відсутність правовстановлювального документу. Суд безпідставно не застосував ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, оскільки будинок придбаний в період шлюбу відповідача і спадкодавця.

В засіданні апеляційного суду позивач та її представник підтримали доводи апеляційної скарги, а представник відповідача ОСОБА_4 просила відхилити апеляційну скаргу, оскільки рішення суду є законним та відповідає матеріалам справи.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, оскільки ухвалене судом першої інстанції рішення є законним і обґрунтованим, вимоги матеріального і процесуального права при розгляді справи додержано, а доводи апеляційної скарги не є істотними (стаття 308 ЦПК).

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції (ч.1 ст.303 ЦПК України).

Матеріалами справи підтверджується, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5, після смерті якої спадкоємцем за законом є її чоловік відповідач ОСОБА_4, 1937 року народження, та спадкоємцем за заповітом, посвідченим 14 червня 2013 року, позивач ОСОБА_3 (а.с.8,9,82).

У встановлений законом шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця ОСОБА_3 подала заяву про прийняття спадщини (а.с.76), а ОСОБА_4 подав заяву про відмову від належної йому частки спадщини після смерті дружини на користь ОСОБА_3 (а.с.77).

17 лютого 2015 року державний нотаріус Новгородківської державної нотаріальної контори по реєстру №146 та №143 видав позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом на грошові вклади та земельну ділянку площею 6,0004 га, розташованої на території Вершино-Кам'янської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.99-100).

Право власності на житловий будинок та прилеглу до нього присадибну земельну ділянку у встановленому законом порядку зареєстровано за відповідачем ОСОБА_4 (а.с.54-57).

У видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначене нерухоме майно державний нотаріус відмовив, оскільки власником цього майна є ОСОБА_4, а не спадкодавець (а.с.104).

Пунктом 1.4 глави 11 «Видача свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя» розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що на підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя, що є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що без визначення частки спадкодавця у житловому будинку та земельній ділянці, право власності на які у встановленому законом порядку зареєстровано за відповідачем, неможливо визнати за позивачем право власності в порядку спадкування.

За взаємною згодою позивача та відповідача частка спадкодавця не визначена, а позов про визначення частки спадкодавця у спільному майні подружжя в суді першої інстанції позивачем не заявлявся.

Право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Предмет або підставу позову позивач має право змінити шляхом подання письмової заяви лише до початку розгляду судом першої інстанції справи по суті ( ч.2 ст.31 ЦПК України).

За таких обставин доводи апеляційної скарги про незастосування судом першої інстанції положень ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю України є безпідставними, оскільки позов про визначення частки спадкодавця у спільному майні подружжя позивачем не заявлявся, докази щодо обставин придбання будинку не подавалися.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є:

1) час набуття такого майна;

2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття);

3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя.

Ця правова позиція, викладена Верховним Судом України в постанові №6-2333 цс/15 від 25 листопада 2015 року, яку відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України мають враховувати суди при застосуванні таких норм права.

Апеляційний суд не має повноважень розглядати вимоги, які не заявлялися в суді першої інстанції.Оскаржуване рішення суду не перешкоджає позивачу в установленому законом порядку подати позов про визначення частки спадкодавця у спільному майні подружжя та права позивача на її спадкування за заповітом.

В межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги підстав для зміни або скасування рішення суду не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307,ст.308, п.1 ч.1 ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 03 листопада 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча суддя Т.М.Авраменко

Судді: С.А.Кіселик

М.М.Суржик