Справа № 202/4487/16-ц
Провадження № 2/0202/2306/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 вересня 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Бєсєди Г.В.

при секретарі: Шишляннікову О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності та зобовязання вчинити певні дії.

В обґрунтування поданої заяви, яка в подальшому була уточнена, позивач зазначив, що він є власником 1/2 частини житлового будинку № 53 з господарськими спорудами, що знаходиться в м. Дніпрі по вул. Червонопартизанській. Власником іншої половини зазначеного нерухомого майна є ОСОБА_2. Відповідач грубо порушує його право власності на нерухоме майно, самовільно зайнявши належну йому кімнату, позначену на плані житлового будинку «А-1» літерою «2-5», площею: 9,1 кв. м., літню кухню «Б» та навіс «И». Такими діями відповідач фактично зменшив розмір площі належного йому на праві власності нерухомого майна. Згідно даних технічного паспорту на вказаний будинок, кімната, позначена на плані будинку літерою «1-4», площею: 9,1 кв. м., відносилась до належної йому частини житлового будинку та мала дверний отвір у стінці між кімнатами, позначеними на плані літерою «1-3», площею 10,7 кв. м. та літерою «1-4», площею: 9,1 кв. м. Захоплюючи належну йому кімнату площею 9,1 кв. м., відповідач забудував вищезазначений дверний отвір у стінці та прорубав такий отвір до належної йому кімнати, позначеної на плані літерою «2-2», площею: 11,7 кв. м. Зазначає, що ОСОБА_3, успадкував 24, 9 кв. м. житлової площі житлового будинку, що згідно даних технічного паспорту є дві житлові кімнати, позначені на плані літерою «2-3», площею: 14, 2 кв. м. та літерою «2-4», площею: 10,7 кв. м. Посилаючись на ст. ст. 317, 319, 321, 392 ЦК України просить суд визнати за ним право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: м. Дніпро, вул. Червонопартизанська, буд. № 53 та зобовязати ОСОБА_2 забудувати стіну між кімнатами, позначеними на плані житлового будинку «А-1», літерами «2-5» та «2-2», а також відновити дверний отвір між кімнатами, позначеними на плані житлового будинку «А-1», літерами «2-5» та «1-3» за адресою: м. Дніпро, вул. Червонопартизанська, буд. № 53.

В судові засідання зявлявся представник позивача, який підтвердив викладені в позовній заяві обставини та просив суд задовольнити позовні вимоги.

В судові засідання зявлявся представник відповідача, заперечував проти задоволення позовних вимог. Через канцелярію суду надав письмові заперечення, які підтримав в судовому засіданні та зазначив, що ОСОБА_2 є власником 1/2 частини житлового будинку № 53 з господарськими спорудами, який знаходиться в м. Дніпрі по вул. Червонопартизанській. На протязі багатьох років між попередніми власниками склався фактичний порядок користування домоволодінням, який діє і на сьогоднішній день. Відповідач користується кімнатами 2-1, 1-4, 2-2, 2-4, 2-3 з окремим входом, а ОСОБА_1 користується кімнатами 1-1, 1-2, 1-3, 1-6, 1-5 з окремим входом загальною площею 54, 8 кв. м., що є більшою ніж частка ОСОБА_2 Стосовно літної кухні з навісом та сараю зазначає, що ці господарські будівлі відповідач побудував за власний кошт на своїй половині ділянки. Посилаючись на ст. ст. 317, 321, 331, 356, 358, 1218, 1226 ЦК України просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

ОСОБА_1 є власником 1/2 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, який знаходиться в м. Дніпро, вул. Червонопартизанська (ОСОБА_4), будинок № 53, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 25.09.2009 року державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, зареєстрованим в реєстрі за № 5-1906 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 24251602 від 26.10.2009 року.

Згідно свідоцтва про право власності на спадщину за законом, яке видане приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 08.03.2016 року, зареєстрованого в реєстрі за № 579, ОСОБА_2 прийняв у спадщину 1/2 частку житлового будинку № 53 з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпропетровськ, вулиця Макуха Василя.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦПК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушення права позивача та можливості його захисту в обраний ним спосіб.

У тих випадках, коли спеціальною нормою закону встановлений інший, ніж визначений ст. 16 ЦК України, спосіб захисту, застосовується спосіб захисту, встановлений спеціальною нормою. Одночасно можуть застосовуватися положення ст. 16 ЦК України і положення спеціальної норми щодо способу захисту у випадках коли ці способи тотожні і на них поширюється дія ЦК.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше , як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень статей 3, 4, 11, 27, 31 ЦПК України право визначати предмет, підставу позову і спосіб захисту порушеного права належить позивачеві.

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст.119 ЦПК України підставами позову є обставини, якими позивач обґрунтовую свої вимоги.

Враховуючи, що позивачу належить на підставі спільної часткової власності 1/2 частина житлового будинку № 53 з господарськими спорудами, що знаходиться в м. Дніпрі по вул. Червонопартизанській, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання права власності за ОСОБА_1 на житловий будинок у тому ж розмірі, який визначений у свідоцтві про право на спадщину за заповітом, зареєстрованим в реєстрі за № 5-1906. Разом з цим, вимоги про виділ в натурі частки домоволодіння або визначення порядку користування домоволодінням позивачем не заявлялись.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 57-59 цього ж Кодексу, зазначені ним обставини.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В силу положень ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно вимог ст. 214 Цивільного процесуального кодексу України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що відповідач здійснив перепланування спірного житлового будинку суду не надано.

Отже, враховуючи, що викладені обставини в позовній заяві щодо перепланування житлового будинку не підтвердженні жодними доказами, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині зобовязання відновити до попереднього стану житловий будинок також не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 361 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції.

Суддя: Г.В. Бєсєда