Провадження № 4-с/760/132/16
Справа №760/9843/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2016 року Солом'янський районний суд м.Києва в складі:

головуючого - судді Кушнір С.І.,

при секретарі - Беро В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» на дії державного виконавця Бородянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Дацько Олега Леонідовича, заінтересована особа: ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

05.05.2016 р. заявник ТОВ «Кредекс Фінанс» звернулось до суду зі скаргою на дії державного виконавця Бородянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Дацько О.Л., в якій просить визнати неправомірними дії державного виконавця Бородянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Дацько О.Л. в частині винесення постанови №50670947 про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Обґрунтовуючи вимоги, викладені в скарзі, заявник посилається на те, що 25 листопада 2015 р. Солом'янським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 760/13386/15-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» заборгованості у розмірі 32 878,42 грн.

17 лютого 2016 р. ТОВ «Кредекс Фінанс» звернувся до відділу державної виконавчої служби Бородянського районного управління юстиції з заявою про відкриття виконавчого провадження, у зв'язку з тим, що за боржником на праві власності перебуває земельна ділянка, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

04 травня 2016 р. за посередництвом УДППЗ «Укрпошта» простим листом на поштову адресу ТОВ «Кредекс Фінанс» отримано з ВДВС Бородянського РУЮ постанову державного виконавця О.Л. Дацько від 30 березня 2016 р. про відмову у відкритті виконавчого провадження у зв'язку з тим, що виконавчий документ пред'явлено не за місцем виконання та зазначена не повна адреса боржника.

Вважає, що постанова від 30 березня 2016 р. про відмову у відкритті виконавчого провадження винесена державним виконавцем неправомірно, без урахування вимог чинного законодавства України. Стягувачем на виконання ч. 2 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено місце знаходження майна боржника. Виконавчі дії проводяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу (ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відсутність довідки, витягу чи інших відомостей про те, що за боржником на праві власності перебуває земельна ділянка, не є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження, на підставі п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, твердження державного виконавця щодо зазначення судом у виконавчому документі не повної адреси боржника, є помилковим, оскільки, як вбачається з ксерокопії паспорта ОСОБА_2, його місце проживання: АДРЕСА_1, інших даних матеріали цивільної справи не містять.

При цьому, заявник звертає увагу суду на правову позицію висловлену в рішенні Конституційного Суду України від 20 січня 2012 р. по справа №2-рп/2012, відповідно до пункту 1 якого збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя, таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Таким чином, враховуючи вище викладене, скаржник позбавлений можливості отримати в самостійному порядку належну та допустиму інформацію щодо місця проживання та/або знаходження боржника.

В судове засідання представник скаржника ТОВ «Кредекс Фінанс» не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду клопотання, згідно якого останній просить справу розглянути без участі представника ТОВ «Кредекс Фінанс», задовольнити скаргу в повному обсязі.

Державний виконавець Бородянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Дацько О.Л. в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість. Вказував, зокрема, на те, що дії державного виконавця відповідають вимогам п. 4 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», оскаржувана постанова винесена з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження», а тому вважав, що підстави для задоволення скарги відсутні. В подальшому в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_2 у судовому засіданні просив вирішити скаргу відповідно до вимог діючого законодавства, в подальшому в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, заслухавши пояснення державного виконавця та представника заінтересованої особи, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що 25 листопада 2015 р. Солом'янським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 760/13386/15-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» заборгованості у розмірі 32878,42 грн.

З метою звернення до виконання виконавчого листа від 25.11.2015 р., 9 березня 2016 р. ТОВ «Кредекс Фінанс» звернувся до відділу державної виконавчої служби Бородянського районного управління юстиції з заявою про відкриття виконавчого провадження, у зв'язку з тим, що за боржником на праві власності перебуває земельна ділянка, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

30.03.2016 р. державним виконавцем органу державної виконавчої служби Бородянського районного управління юстиції Дацько О.Л. винесено постанову, якою відмовлено у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 760/13386/15-ц, виданого 21.09.2015 р.

Відмовляючи у відкритті виконавчого провадження державний виконавець керувався п. 4 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», яким як підставу відмови у відкритті виконавчого провадження визначено наступне: виконавчий документ пред'явлено не за місцем виконання та відсутня повна адреса боржника, що унеможливлює направлення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Суд вважає, що висновок державного виконавця про неможливість виконання рішення суду за наведених вище обставин є формальним та таким, що не відповідає вимогам закону.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Серед основних засад судочинства в Україні, згідно з п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є обов'язковість рішень суду.

Отже, у найвищому за юридичною силою законі закріплено конституційний принцип обов'язковості рішень судів за ознакою територіальності - на всій території нашої держави.

На підставі ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 ЦПК України невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження».

Виконавче провадження у відповідності до ст. 1 вказаного Закону як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Обов'язки і права державних виконавців визначено у ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, у відповідності до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 3 своєї постанови № 6 від 07.02.2014 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» наголошує, що «при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12)».

Для примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) державному виконавцю відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» надано ряд повноважень.

Згідно ч. 3 ст. 11 Закону, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

В силу ч. ч. 1 та 2 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

Державному виконавцю повинні бути безоплатно надані у встановлений ним строк інформація, документи або їх копії, необхідні для здійснення його повноважень.

Таким чином з огляду на наведені положення закону, державний виконавець наділений повноваженнями, які дозволяють йому виявити, накладати арешт на майно боржника, та реалізовувати його в тому числі за умови, що індивідуальний ідентифікаційний код боржника йому невідомий. Крім того, державний виконавець не позбавлений можливості самостійно витребувати таку інформацію з метою ефективного та своєчасного виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 Конституції України й ч. 1 ст. 302 ЦК України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження»передбачено, що державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення.

Частиною 1 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

У відповідності з положеннями пункту 3.5 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, місце виконання рішення визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 20Закону.

Як встановлено в судовому засіданні, стягувачем у заяві про відкриття виконавчого провадження зазначено, що за боржником на праві власності перебуває земельна ділянка, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Крім того, у виконавчому документі № 760/13386/15-ц, виданому Солом'янським районним судом м. Києва 25.11.2015 р., зазначена адреса боржника ОСОБА_2: АДРЕСА_1.

А тому, державний виконавець необґрунтовано виніс постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП № 50670947 (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа) від 30.03.2016 р. на підставі п.4 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження».

З огляду на викладене, суд вважає що оскаржувана постанова від 30.03.2016 р. ВП № 50670947 про відмову у відкритті виконавчого провадження винесена державним виконавцем без достатніх правових підстав, чим порушено права стягувача.

За частиною 1 статті 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що державним виконавцем ВДВС Бородянського РУЮ Дацько О.Л. не дотримано вимог ст.ст. 11, 20, 26 Закону України «Про виконавче провадження» при винесенні постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа) від 30.03.2016 р., тому вимоги скарги про визнання неправомірними дії державного виконавця Дацько О.Л. в частині винесення постанови № 50670947 про відмову у відкритті виконавчого провадження підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст. ст. 1, 5, 11, 17, 20, 26 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 14, 57-60, 208-210, 212-214, 218, 223, 383-389 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» на дії державного виконавця Бородянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Дацько Олега Леонідовича, заінтересована особа: ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Бородянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Дацько Олега Леонідовича, щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 30 березня 2016 року ВП № 50670947.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ: Кушнір С.І.