Справа № 522/8124/15-ц
н.п. 2/522/2803/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2016 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Загороднюка В.І.

при секретарі Міневич Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Відділ опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справа дітей Одеської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 та просить позбавити його батьківських прав по відношенню до дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
(а.с. 3 4)

При цьому посилаються на те, що вона з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах з 2010 року по 2013 рік. Від даних відносин в них є дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З відповідачем вона спільно не проживає з квітня місяця 2013 року. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки Ксенії не надавав і тому у 2013 році вона звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів. 20.11.2013 р. рішенням Суворовського районного суду м. Одеси з відповідача на її користь на утримання доньки ОСОБА_4 були стягнуті аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 550 гривень щомісячно.

11.02.2014 р. постановою Відділу державної виконавчої служби Комінтернівського управління юстиції Одеської області було відкрите виконавче провадження для стягнення аліментів з відповідача. 26.02.2014 р. виконавчий лист №523/12490/13ц від 04.12.2013 р. був направлений до місця роботи відповідача до «В/Ч НОМЕР_1 ».

Відповідач сплачував аліменти по 29.08.2014 р., але у подальшому і по теперішній час він аліменти на утримання дочки не сплачує.

Донька - Ксенія зареєстрована та проживає постійно з нею за адресою: АДРЕСА_1 та знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач з 2013 року життям доньки не цікавиться, не виявляв бажання зустрітися з донькою та приймати участь у її вихованні. На сьогоднішній день донька не пам`ятає батька та не має до нього ніяких почуттів, оскільки за ці роки його не бачила.

У теперішній час вона перебуває у шлюбі з ОСОБА_5 , який проживає разом із ними, він виховує доньку, утримує її матеріально. Донька - Ксенія називає його батьком, відносини між ними дуже добрі. В зв`язку з чим вона звернулася до суду з вказаним позовом та просить його задовольнити.

Відповідач звернувся до суду з зустрічним позовом та просить зобов`язати ОСОБА_1 не перешкоджати йому брати участь у вихованні доньки ОСОБА_3 , 2010 року народження, та вільному спілкуванню з нею; встановити час та дні для його зустрічей з донькою за місцем її проживання: кожну неділю з 12 години до 16 години, без присутності ОСОБА_1 ; встановити дні, по яким він зможе забирати дитину для спілкування в домашніх умовах, де мешкає його мати та бабуся дитини, кожну суботу; встановити йому необмежене спілкування з донькою засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дитиною; зобов`язати ОСОБА_1 надавати йому точну інформацію щодо фактичного місця проживання, перебування, навчання дитини, а у разі настання змін, повідомляти його про це особисто на наступний день з дня настання таких обставин.

(а.с. 55 - 61)

При цьому посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 під час його перебування у фактичних шлюбних відносинах з відповідачкою у них народилась донька ОСОБА_3 . Він одразу визнав батьківство, внаслідок чого дитині було присвоєно його прізвище із зазначенням його батьком у свідоцтві про народження.

При спільному проживанні однією сім`єю він приділяв значну увагу вихованню і утриманню доньки, але після припинення шлюбних відносин у квітні 2013 року і знайомства позивачки у червні того ж року з майбутнім чоловіком ОСОБА_5 , йому почали перешкоджати не тільки у вихованні дитини, а й навіть у спілкуванні з нею.

Під час його перебування на військовій службі за контрактом (з 29.10.2013 р.) у військовій частині НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , його колишня громадянська дружина відмовляючись від отримання грошової та іншої матеріальної допомоги, подала до суду позовну заяву про стягнення з нього аліментів. Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси з нього було стягнуто аліменти у розмірі 550 гривень щомісяця, починаючи з 12.08.2013 р. Також державним виконавцем була нарахована заборгованість по аліментам у розмірі 2424,00 грн., яку він наприкінці 2013 року сплатив добровільно на банківський рахунок позивачки після чого з березня 2014 року по серпень 2014 року включно бухгалтерією військової частини НОМЕР_1 із його заробітної плати щомісяця утримувались не 550 грн., а 1100 грн.

Згідно Розпорядження начальника Генерального штабу ЗСУ № 304/2904 від 29.06.2014р. та наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.07.2014р. № 140 він був відряджений в район виконання завдань в розпорядження ПЗК АТЦ при СБУ на території Донецької та Луганської області в складі підрозділів антитерористичної операції. Після повернення із зони АТО, де виконання обов`язків військової служби було нерозривно пов`язано з нервово-емоційним навантаженням він потребував соціально-психологічної реадаптації. Проте внаслідок непорозуміння з керівництвом військової частини та відмови у наданні щорічної додаткової відпустки для соціально-психологічної реадаптації, він був вимушений самовільно залишити військову частину. Зазначені дії були кваліфіковані як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 407 КК України, за яке вироком Комінтернівського районного суду Одеської області у справі № 504/438/15-к він був засуджений до двох років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік. Зазначену інформацію позивачка намагалась використати у свої цілях, позбавляючи його права спілкування з дитиною.
У період з 22.09.2014 р. по 20.03.2015р. мало місце затримання нарахування і виплати йому заробітної плати, одночасно із чим добровільну фінансову допомогу не в межах виконавчого провадження позивачка приймати відмовлялась. З донькою в нього гарні стосунки.
Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити, зустрічний позов не визнала, вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, зустрічний позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Представники третіх осіб Органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради та Служби у справа дітей Одеської міської ради в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи судом повідомлені належним чином.

Вислухавши пояснення позивачки, представника відповідача, свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, а зустрічний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 2010 по 2013 рік сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах від яких в них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до свідоцтва про народження, яке видане Першим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 21.09.2010 р. ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 та її батьками зазначено: Батько ОСОБА_2 та ОСОБА_11 .
(а.с. 5)

Згідно свідоцтва про шлюбу 17.10.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_12 , про що зроблено актовий запис № 1763. Після укладання шлюбу дружина змінила прізвище з „ОСОБА_13 на „ ОСОБА_14 .

(а.с. 6)

Згідно довідки з місця мешкання № 404 від 03.02.2015 р. ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 та за вказаною адресою зареєстрована та проживає її донька ОСОБА_3 .

(а.с. 7)

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси, на підставі якого 04.12.2013 р. було видано виконавчий лист № 523/12490/13-ц з ОСОБА_2 було стягнуто аліменти у розмірі 550 гривень щомісячно, з індексацією відповідно до закону, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на утримання доньки до досягнення 18 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з 12 серпня 2013 року, на користь ОСОБА_12 .

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області від 11.02.2014 р. було відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого листа та на адресу Головного бухгалтера В/ч НОМЕР_1 направлено постанову від 25.02.2014 р. про звернення стягнення на заробітну плату ОСОБА_2 та проведення щомісячного утримання з усіх видів заробітку (доходу) аліментів.
(а.с. 9, 10)

29.10.2013 р. між Міністерством оборони України в особі Командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_15 та ОСОБА_2 було підписано контракт про проходження громадянином України військової служби у Збройних Силах України.

Згідно витягу з наказу Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України № 69 від 24.07.2014 р. вважати солдата ОСОБА_2 таким, що 07 липня 2014 року прибув в район виконання службових (бойових) завдань (4 кілометри південно-східніше м.Авросіївка Донецької області, відмітка 117,9).

(а.с. 63)

Згідно довідки Військової частини НОМЕР_1 № 979 від 19.08.2014 р. ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 смт. Чорноморське, Комінтернівського району, Одеської області. Згідно Розпорядження начальника Генерального штабу ЗСУ № 304/2904 від 29.06.2014 р. та наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.07.2014 р. № 140 він був відряджений в район виконання завдань в розпорядження ПЗК АТЦ при СБУ на території Донецької та Луганської області в складі підрозділів антитерористичної операції.

(а.с. 64)

Відповідно до витягу з наказу Командира військової частини НОМЕР_1 № 180 від 28.08.2014 р. вважати такими, що прибули з району виконання завдань із розпорядження ПЗК АТЦ при СБУ на території Донецької та Луганської області солдата ОСОБА_2
(а.с. 65)

Відповідно до посвідчення про відрядження № 88 від 04.07.2014 р. військовослужбовець за контрактом солдат ОСОБА_2 в/ч НОМЕР_1 відряджений в оперативне підпорядкування ПЗК АТЦ при СБУ на території Донецької та Луганської області в розпорядження ком. в/ч ПП НОМЕР_2 с.Солнцево Донецької області.

Згідно вироку Комінтернівського районного суду Одеської області від 13.02.2015 р. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального порушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України та призначено покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Як вбачається з тексту вироку солдат ОСОБА_2 23.09.2014 р. вчинив нез`явлення вчасно на службу до військової частина НОМЕР_1 без поважних причин, дислокованої за адресою: АДРЕСА_2 та ухилявся від проходження військової служби до 20 листопада 2014 року включно, тобто тривалістю понад один місяць.

Відповідно до акту від 10.07.2015 р. по факту перешкоджання здійсненню батьківських прав та виконанню батьківських обов`язків, що складений та підписаний ОСОБА_8 та ОСОБА_10 з боку ОСОБА_1 починаючи з червня 2013 р. почалися перешкоджання ОСОБА_2 у спілкуванні з донькою ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та участі в її вихованні. Зважаючи на військову службу ОСОБА_2 і його перебування в зоні АТО, вони за його проханням неодноразово намагалися передати для його доньки фінансову допомогу яку у родині ОСОБА_1 взагалі відмовлялися приймати.
(а.с. 66)

Зазначені обставини також були підтверджені в судовому засіданні вказаними особами: ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , допитаними в якості свідків.

Як вбачається з наданих суду квитанцій відповідач сплачує аліменти ОСОБА_1 на утримання доньки.

В ході розгляду справи було встановлено, що відповідач здійснював наміри щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, проте позивачка чинить йому в цьому перешкоди. Крім того слід зазначити, що тривалий час відповідач не мав змоги спілкуватися з донькою та приймати участь у її вихованні, оскільки будучи військовослужбовцем за контрактом перебував на території Донецької та Луганської області в складі підрозділів антитерористичної операції.

Кошти на утримання дитини відповідач надає.

Суд не погоджується з наданим висновком Суворовської районної адміністрації від 31.08.2015 р. щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки він є не обґрунтованим та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи.

Отже, в судовому засіданні не знайшов підтвердження той факт, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, також суд вважає, що саме участь обох батьків буде слугуватиме гармонійному розвитку та вихованню дитини, тому за вказаних обставин позов ОСОБА_1 про позбавлення відповідача батьківських прав задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

З врахуванням обставин справи та виходячи з інтересів дитини суд вважає що слід зобов`язати ОСОБА_1 не перешкоджати ОСОБА_2 брати участь у вихованні доньки ОСОБА_3 , 2010 року народження, та вільному спілкуванню з нею; встановити час та дні для зустрічей ОСОБА_2 з донькою за місцем її проживання: кожну неділю з 12 години до 16 години, без присутності ОСОБА_1 ; встановити дні, по яким ОСОБА_2 зможе забирати дитину для спілкування в домашніх умовах, де мешкає його мати та бабуся дитини, кожну суботу; встановити необмежене спілкування ОСОБА_2 з донькою засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дитиною; зобов`язати ОСОБА_1 надавати йому точну інформацію щодо фактичного місця проживання, перебування, навчання дитини, а у разі настання змін, повідомляти його про це особисто на наступний день з дня настання таких обставин.

Суд вважає, що саме такий спосіб участі відповідача у вихованні та спілкуванні з ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 буде найбільш слугувати інтересам сторін та самої дитини.

Керуючись ст. ст. 141, 153, 157, 164 СК України, ст. ст. 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Відділ опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справа дітей Одеської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_1 не перешкоджати ОСОБА_2 брати участь у вихованні доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та вільному спілкуванню з нею.

Встановити час та дні для зустрічей ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем її проживання: кожну неділю з 12 години до 16 години, без присутності ОСОБА_1 .

Встановити дні, по яким ОСОБА_2 зможе забирати дитину для спілкування в домашніх умовах, де мешкає його мати та бабуся дитини, кожну суботу.

Встановити необмежене спілкування ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дитиною.

Зобов`язати ОСОБА_1 надавати ОСОБА_2 точну інформацію щодо фактичного місця проживання, перебування, навчання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а у разі настання змін, повідомляти його про це особисто на наступний день з дня настання таких обставин.

Рішення може бути оскаржено, про що протягом десяти днів з дня проголошення подається апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу потягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

21 липня 2016 року