Справа №№ 576/2999/13-ц,
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.07.16 місто Глухів

Глухівський міськрайсуд Сумської області в особі судді ДЕМЧЕНКА О.С., при секретарі Бірюк О.І., з участю позивача за первісним позовом (і відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_1, позивача за зустрічним позовом (і відповідача за первісним позовом) ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, житловим будинком і сараєм в будинковолодінні № 50 по вулиці Лермонтова у місті Глухові, зобовязання вчинити певні дії щодо частини житлового будинку в зазначеному будинковолодінні та стягнення заподіяної майнової і моральної шкоди, а також зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 (третя особа Глухівська міська рада) про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном в будинковолодінні № 50/1 по вулиці Лермонтова у місті Глухові, зобовязання вчинити певні дії щодо такого майна та стягнення заподіяної моральної шкоди,

в с т а н о в и в.

За змістом поданого до Глухівського міськрайсуду 03 грудня 2013 року підтриманого в суді позову позивач за первісним позовом ОСОБА_1 просить суд відповідним судовим рішенням усунути перешкоди у користуванні належними йому земельною ділянкою, житловим будинком і сараєм, розташованими в будинковолодінні № 50 по вул. Лермонтова у місті Глухові, шляхом демонтажу фундаменту паркану по межі між належними йому і ОСОБА_2 земельними ділянками та вигрібної ями, виготовленої в порушення санітарних норм на належній ОСОБА_2 земельній ділянці на відстані чотирьох метрів від його (ОСОБА_1М.) будинковолодіння; зобовязати ОСОБА_2 привести належну йому (ОСОБА_2О.) частину житлового будинку у тому ж будинковолодінні до вимог, які ставляться до житлового приміщення, з обладнанням системою опалення, а також стягнути з ОСОБА_2 на його користь 11770 грн. в порядку відшкодування майнової і 5000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди, завданої йому неправомірними діями з боку ОСОБА_2. Обґрунтовуючи наведені позовні вимоги, ОСОБА_1 посилається на те, що ОСОБА_2, придбавши у власність частину обєктів нерухомості в зазначеному будинковолодінні, без узгодження з ним (ОСОБА_1М.) зніс частину належного їм на праві спільної власності житлового будинку, внаслідок чого значного погіршився стан належної йому (ОСОБА_1М.) частини будинку, яка після цього потребує проведення робіт по утепленню, улаштуванню відмостки, ремонту покрівлі над стіною та організації водостоків; що знос ОСОБА_2 належної йому (ОСОБА_2О.) частини у належному їм на праві спільної власності сараї призвів до часткової руйнації іншої, належної йому (ОСОБА_1М.) частини сараю; що ОСОБА_2 в порушення норм ДБН 360-92 почав будівництво паркану на основі цільнолитого бетонного фундаменту вздовж лінії межі між їхніми суміжними земельними ділянками, внаслідок чого значно погіршився стан належного йому (ОСОБА_1М.) старого паркану між їхніми земельними ділянками.

За змістом поданого до Глухівського міськрайсуду 14 січня 2016 року зустрічного позову представник ОСОБА_2 юрист Воєйко В.Л., не визнаючи позовних вимог ОСОБА_1, в свою чергу, просить суд відповідним судовим рішенням усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_2 належним останньому нерухомим майном в будинковолодінні № 50/1 по вул. Лермонтова у місті Глухові шляхом зобовязання ОСОБА_1 демонтувати частину паркану від житлового будинку до його (ОСОБА_1М.) частини сараю і влаштувати на цьому відрізку паркану хвіртку; демонтувати прибудовану ОСОБА_1 до належної ОСОБА_2 частини житлового будинку прибудову з метою надання таким чином ОСОБА_2 доступ для ремонту та обслуговування належної ОСОБА_2 частини будинку з боку двору ОСОБА_1, а також стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди, завданої ОСОБА_2 неправомірними діями ОСОБА_1 щодо користування обєктами нерухомості в зазначеному будинковолодінні.

Наведені зустрічні позовні вимоги представника ОСОБА_2 ОСОБА_1 також не визнаються.

Представник третьої особи у справі за зустрічної позовом Глухівської міської ради, участі в судових засіданнях по справі не прийняв, будь-яких заперечень чи доводів за змістом зустрічного позову суду не надав.

Зясувавши обставини справи, події і факти, що передували зверненню сторін до суду із позовними заяви наведеного змісту, вислухавши доводи сторін і показання свідків, та дослідивши надані суду документальні докази, суд дійшов висновку, що обидва позови не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частин 1, 2 і 3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство в Україні здійснюється на засадах змагальності сторін ; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості ; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до частин 1 і 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; доказування не може грунтуватись на припущеннях.

Відповідно до частини 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 1166 Цивільного процесуального кодексу України (надалі КПК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала ; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

За результатами розгляду справи судом встановлено наступне.

Відповідно до договору купівлі - продажу від 28 грудня 2009 року, посвідченого державним нотаріусом Глухівської міської державної нотаріальної контори Сумської області, ОСОБА_2 є власником 49/100 частин житлового будинку з відповідними частинами надвірних господарських та побутових будівель, розташованих в будинковолодінні № 50 по вул. Лермонтова у місті Глухові, а саме: в житловому будинку: приміщення № 1-6 площею 13, 4 кв. м., № 1-7 площею 10,7 кв. м., № 1-3 площею 6,2 кв. м. та в надвірних будівлях: погріб літера «в», вбиральню літера «У», 3/4 частини сараю літера «Б», сіни літера «а». Право власності ОСОБА_2 на зазначені обєкти нерухомості були зареєстровані 14 січня 2010 року КП «Глухівське бюро технічної інвентаризації». (Т.1: а.а. 217, 128).

Раніше обєкти нерухомості в зазначеному будинковолодінні перебували у спільній частковій власності у співвласників: ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_5, які є рідними сестрою і братами, та які отримали зазначене будинковолодіння у спадок після смерті їх матері.

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 11 вересня 2007 року по справі № 22-Ц-520/2007 був проведений поділ обєктів нерухомості та визначений порядок користування земельною ділянкою в зазначеному будинковолодінні, відповідно до висновку проведеної у вказаній справі судової будівельно-технічної експертизи від 19 липня 2007 року за першим варіантом. (Т.1: а.а. 7-11, 24, 81-91, 129-132).

Виділено в користування ОСОБА_4, як співвласнику № 1, в житловому будинку: приміщення № 1-6 площею 13, 4 кв. м., № 1-7 площею 10,7 кв. м., № 1-3 площею 6,2 кв. м., а в надвірних будівлях: погріб літера «в», вбиральню літера «У», 3/4 частини сараю літера «Б», сіни літера «а», що складає 49/100 частини будинковолодіння, визнавши за нею право власності на виділені приміщення.

Виділено в користування ОСОБА_1 та ОСОБА_5, як співвласникам № 2, в житловому будинку: приміщення № 1-5 площею 6,6 кв. м., № 1-4 площею 23, 1 кв. м. та в надвірних будівлях : гараж літера «Д», 1/4 частини сараю літера «Б», літню кухню літера «Г», веранду літера «а», ганок «кр», ворота з хвірткою літера №1, що складає 51/100 частини будинковолодіння, визнавши за ними право спільної сумісної власності на зазначені приміщення.

Переобладнання у відповідних частинах виділених приміщень за висновком експерта покладено на сторони.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 по 400 грн. з кожного грошову різницю за ідеальну частку, що виділяється.

Встановлено порядок користування земельною ділянкою за варіантом № 2 висновку судової будівельно-технічної експертизи від 19.07.2007 року (Т.1: а.а. 81-91).

Виділено в користування ОСОБА_4 земельну ділянку площею 838,5 кв. м., зафарбовану в зелений колір.

Виділено в користування ОСОБА_1 та ОСОБА_5 земельну ділянку площею 838,5 кв. м., зафарбовану в жовтий колір.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 19.07.2007 року по варіанту № 1 необхідно було виконати наступні переобладнання:

1.Демонтувати дверні блоки між приміщеннями 1-3 і 1-5, 1-3 в 1-4 та I і II.

2.Закласти дверні отвори між приміщеннями 1-3 і 1-5, 1-3 в 1-4 та I і II.

3.Демонтувати віконний блок в приміщенні II, і організувати вхід до житлового будинку для співвласника № 1 з прибудовою тамбуру глибиною не менше 1, 4 м. або з установкою подвійних дверей.

4.Між приміщеннями 1-4 і 1-5, 1-4 і I пробити дверні отвори з установкою дверних блоків.

5.В приміщеннях 1-7 та 1-5 організувати приміщення кухонь для обох співвласників площею не менше 6,0 кв. м..

6.Організувати самостійні системи електропостачання, теплопостачання ( так як не можливо зробити розподіл будинку з залишенням кожному із сторін існуючої системи опалення).

7.Влаштувати додатковий лаз на горище.

Розподіл горищного приміщення виконувати згідно лінії розподілу будинку, без зведення перегородок.

За договором дарування від 21 квітня 2011 року ОСОБА_1 прийняв у дар від ОСОБА_5 51/200 частину житлового будинку з відповідними надвірними господарськими та побутовими будівлями та 1/2 частину земельної ділянки в будинковолодінні № 50 по вул. Лермонтова у місті Глухові.

ОСОБА_2 не був стороною у розглянутій судами цивільній справі № 22-Ц-520/2007, відносно нього судове рішення у тій справі не приймалося і суд не зобовязував його вчиняти будь-які дії в зазначеному будинковолодінні.

Провадження у даній справі було відкрито суддею Глухівського міськрайонного суду Кривцовою Г.В. 05 грудня 2013 року, а 06 лютого 2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся з заявою до Апеляційного суду Сумської області, якою він просив Апеляційний суд ухвалити додаткове рішення по справі № 22-Ц-520/2007, доповнити рішення Апеляційного суду Сумської області від 11 вересня 2007 року наступним змістом: зобовязати ОСОБА_4 закласти дверні прорізи між приміщеннями 1-4 та 1-3, I та II; переобладнати вхідний проріз у двері в приміщенні 1-7, переобладнати опалення згідно судової будівельно-технічної експертизи від 19 липня 2007 року.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області 25 лютого 2014 року ОСОБА_1 було відмовлено у прийнятті зазначеної заяви, а саму заяву ОСОБА_1 повернуто. (Т. 1: а.а. 163-165).

Відмовляючи у прийнятті заяви про ухвалення додаткового рішення, Апеляційний суд в ухвалі від 25 лютого 2014 року зазначав, що статтею 21 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, що діяла на момент цих правовідносин, передбачалось, що виконавчий лист може бути предявлений до примусового виконання органу державної виконавчої служби протягом трьох років з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінченням строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання, а про стягнення періодичних платежів протягом усього періоду, на який присуджені платежі; що рішення суду виконувалось примусово лише в частині стягення грошових коштів, і виконавчі провадження у цій частині були закінчені у листопаді 2007 року, а відтак - ОСОБА_1 звернувся із заявою про ухвалення додаткового рішення після спливу строку на виконання рішення суду у справі.

Отже, термін виконання рішення Апеляційного суду Сумської області від 11 вересня 2007 року по справі № 22-Ц-520/2007 сплив, що встановлено ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 25 лютого 2014 року, і ці обставини не підлягають доказуванню, а посилання позивача ОСОБА_1 на необхідність виконання ОСОБА_2 адресованих йому, його брату і ОСОБА_4 приписів (зобовязань) за вказаним рішенням Апеляційного суду є безпідставними.

Частиною 1 та 2 статті 367 Цивільного кодексу України визначено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 20 червня 2012 року по справі № 1804/1314/2012 (яке набрало законної сили 10 липня 2012 року), розглянутої судом за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_7 та ОСОБА_2 (третя особа Глухівська міська держнотконтора) про переведення прав покупця, також було встановлено, що право спільної часткової власності позивача ОСОБА_1 та відповідачки ОСОБА_7, з якою ОСОБА_2 уклав договір купівлі-продажу від 28 грудня 2009 року на даний будинок, було фактично припинено, оскільки їх частки були виділені в натурі за рішенням суду. (Т.1: а.а. 133-135).

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 (далі - Інструкція).

Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 вказаної Інструкції поділ об'єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об'єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об'єкту поштової адреси.

Рішенням виконавчого комітету Глухівської міської ради № 148 від 17.06.2010 року обєкту нерухомого майна ОСОБА_2 присвоєно поштову адресу м. Глухів, вул. Лермонтова 50/1.

02 листопада 2010 року між ОСОБА_2 та Глухівською міською радою Сумської області було укладено договір оренди землі, який зареєстровано 06 грудня 2010 року за № 06, згідно з яким ОСОБА_2 було передано в оренду земельна ділянка площею 822 кв. м. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в будинковолодінні № 50/1 по вул. Лермонтова у місті Глухові.

З урахуванням наведених обставин право спільної часткової власності в будинковолодінні № 50 по вул. Лермонтова у місті Глухові припинилося з 11 вересня 2007 року, з дня проголошення рішення Апеляційним судом Сумської області про розподіл обєктів нерухомості в зазначеному будинковолодінні, і тому посилання ОСОБА_1 на необхідність застосування положень законодавства України, які регулюють правовідносини щодо спільної часткової власності, є безпідставним.

До звернення до суду з позовом у цій справі ОСОБА_1 користувався земельною ділянкою площею 0,0500 га в зазначеному будинковолодінні на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 407488 від 24 грудня 2010 року.

Рішенням Апеляційного суду Сумської області по справі від 19 серпня 2014 року був задоволений позов ОСОБА_1 до ДП «Центр державного земельного кадастру», Глухівської міської ради та ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування рішення про передачу земельної ділянки у приватну власність та визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку (Т.1: а.а. 172-176). Визнано незаконним та скасовано рішення Глухівської міської ради від 16 грудня 2010 року № 46 в частині передачі ОСОБА_1 та ОСОБА_5 по 1/2 частині земельної ділянки розміром 0,05 га за адресою: м. Глухів, вул. Лермонтова, 50. Визнано недійсним державний акт про право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 407488 з додатком, який був виданий 24 грудня 2010 року Управлінням Держкомзему на підставі рішення Глухівської міської ради від 16 грудня 2010 року № 46, та яким було засвідчено право власності ОСОБА_1 та ОСОБА_5 по 1/2 частині на земельну ділянку 0,05 га в зазначеному будинковолодінні. (Т.1: а.а. 172-176, 215-218).

Тим же рішенням суду було встановлено, що не заслуговували на увагу доводи апелянта ОСОБА_1 в тій частині, що рішенням Глухівської міської ради Сумської області безпідставно було передано у власність лише 0,05 га земельної ділянки розташованої за адресою: м. Глухів, вул. Лермонтова, 50, оскільки у відповідності до положень ст.116 та ст.118 Земельного Кодексу України (надалі ЗК України) передача земельних ділянок у приватну власність громадянам здійснюється виключно рішеннями органів виконавчої влади чи місцевого самоврядування на підставі розробленої у встановленому порядку технічної документації і відповідно до норм безоплатної передачі визначеної ст.121 ЗК України,а тому саме до повноважень Глухівської міської ради відноситься передача земельних ділянок у власність громадянам та визначення їх розмірів.

Статтями 125 та 126 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформляється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до частини 2 статті 152 ЗК України саме власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Поняття землекористувачі у ЗК України відсутнє, але натомість воно наведене у статті 14 Податкового кодексу України і визначено, що землекористувачі - це юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Отже, у власності ОСОБА_2 знаходяться самостійні обєкти нерухомого майна, а в оренді земельна ділянка площею 822 кв. м. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в окремому (від будинковолодіння ОСОБА_1М.) будинковолодінні № 50/1 по вулиці Лермонтова у місті Глухові.

ОСОБА_1 суміжною (із земельною ділянкою ОСОБА_2О.) земельною ділянкою користується за відсутності у нього визначених діючим законодавством правовстановлюючих документів щодо права власності, постійного користування чи оренди з 19 серпня 2014 року, оскільки його право власності на земельну ділянку в будинковолодінні № 50 по вул. Лермонтова у місті Глухові припинилося на підставі наведеного рішення Апеляційного суду Сумської області від 19 серпня 2014 року.

Обґрунтовуючи підстави для стягнення на його (ОСОБА_1М.) користь з ОСОБА_2 коштів в порядку відшкодування майнової і моральної шкоди, ОСОБА_1 посилається на те, що діями ОСОБА_2 виконанням робіт по реконструкції і приведенню належної йому (ОСОБА_2О.) частини у житловому будинку у пригодний для використання стан, злому без отримання його (ОСОБА_1М.) згоди належних йому (ОСОБА_2О.) 3/4 частин сараю та початком виготовлення ОСОБА_2 нового паркану між суміжними земельними ділянками в будинковолодінні № 50 по вул. Лермонтова у місті Глухові йому (ОСОБА_1М.) була завдана майнова і моральна шкода. При цьому в частині щодо завдання йому ОСОБА_2 майнової шкоди ОСОБА_1 у стадії закінчення розгляду судом справи став посилатись на висновок по проведеній у справі раніше за його клопотанням іншим суддею судової будівельно-технічної експертизи № 64 від 16 січня 2015 року, виконаний експертом ОСОБА_8 (Т.2: а.а. 2-39). За змістом цього висновку (Т.2: а. 6):

для приведення наружної стіни заднього фасаду будинку літера «А-1» (стіна помешкання «1-5») у відповідність з ДБН В.2.2-15-2005 і ДБН В.2.6-31-2006 в будинковолодінні № 50 по вул. Лермонтова у місті Глухові необхідно виконати додаткове утеплення мінплитою товщиною 50 мм або замінити вже укладену плиту товщиною 50 мм на мінплиту товщиною 100 мм та виконати відмостку вздовж стіни будинку; вартість таких робіт складає 1716 рн.;

частковий знос сараю літера «В» потягнув за собою руйнацію частини сараю, яка залишилась, так як при демонтажу знесеної частини сараю були перепілені верхні і нижні обвязочні бревна, внаслідок чого порушилась жорсткість стін будівлі, стався перекіс стін і дверної коробки; при демонтажу покриття були частково поломані листи шифера, сталось послаблення кріплення листів, відірван жолоб водостоку; вартість ремонтно-відновлювальних робіт, які слід виконати для приведення сараю у стан, придатний для використовування за цільовим призначенням становить 2251 грн.; виготовлення ОСОБА_2 фундаменту паркана впродовж кордону розділу земельних ділянок стало причиною часткового падіння паркану ОСОБА_1; вартість ремонтно-відновлювальних робіт, які слід виконати для відновлення паркану, становить 5344 грн..

За висновком експерта ОСОБА_8 останній не проводив дослідження по зазначеному в ухвалі суду про призначення експертизи четвертому питанню у звязку з непроведенням ОСОБА_1 оплати за експертні дослідження по цьому питанню, а саме: «Чи відповідає місце розташування фундаменту паркану, належного ОСОБА_2, - по усій його довжині встановленим межам земельних ділянок за адресами: м. Глухів, вул. Лермонтова, 50, та м. Глухів, вул. Лермонтова, 50/1, визначеним варіантом 2 висновку судової будівельно-технічної експертизи від 19.07.2007 року, і чи заходить фундамент паркану відповідача на земельну ділянку позивача, якщо так, вказати на яку довжину і де саме?» (Т.1: а.а 222-223).

Обґрунтовуючи розмір завданої йому ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі, яка еквівалентна 5000 грн., ОСОБА_1 в своїй позовній заяві посилався на те, що він був засмучений внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 щодо ушкодження належного йому (ОСОБА_1М.) сараю, будинку та знищенням паркану, внаслідок чого він втратив нормальні життєві звязки і змушений був докладати додаткових зусиль, щоб їх налагодити.

Не погоджуючись з доводами ОСОБА_1 щодо завдання йому ОСОБА_2 майнової і моральної шкоди та з висновком експерта ОСОБА_8, представник ОСОБА_2 юрист Воєйко В.Л. посилався на наступне.

З 19 серпня 2014 року (дня визнання Апеляційним судом Сумської області недійсним Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку на імя ОСОБА_1 в будинковолодінні № 50 по вул. Лермонтова у місті Глухові) ОСОБА_1 за положеннями ЗК України не є добросовісним власником чи користувачем земельної ділянки в зазначеному будинковолодінні, а відтак - його твердження у позовній заяві про порушення його прав як власника зазначеної земельної ділянки є безпідставними.

Відповідно до частини 5 ст. 53 ЦПК України експерт не має права за власною ініціативою збирати матеріали для проведення експертизи; спілкуватися з особами, які беруть участь у справі, а також іншими учасниками цивільного процесу, за винятком дій, пов'язаних з проведенням експертизи; розголошувати відомості, що стали йому відомі у зв'язку з проведенням експертизи, або повідомляти будь-кому, крім суду, про результати експертизи.

Згідно з висновком № 64 будівельно-технічної експертизи від 16 січня 2015 року проведеної експертом ТОВ «Суми-Екстерт МС» ОСОБА_8 обстеження домоволодіння , розташованого за адресою: м. Глухів, вул. Лермонтова, 50, було проведено 26.12.2014 р. лише в присутності ОСОБА_1. ОСОБА_2 при цьому присутній не був і його ніхто не повідомляв про проведення такого обстеження. При цьому невідомо, як експерт потрапив до частини будинку ОСОБА_2, яким чином він проводив дослідження стіни приміщення 1-5 та яким чином він визначив склад стіни, зазначивши у теплотехнічному розрахунку зовнішньої стіни приміщення «1-5», стіна складається : із слою мінплити, товщиною 0.05 м.; деревяної стіни товщиною 0.20 м., внутрішнього і зовнішнього слоїв штукатурки, товщиною 0,035 м.

Крім цього, експертом невірно визначено статус демонтованого приміщення. Так, експерт у своєму висновку зазначає, що після розподілу будинку між співвласниками була демонтована прибудова «А-1», але відповідно до рішення Апеляційного суду Сумської області від 11 вересня 2007 року по справі № 22-Ц-520/2007 за ОСОБА_4 визнано право власності в надвірних будівлях - сіни літера «а», тобто, це надвірна будівля.

ОСОБА_2 дійсно демонтував зазначене приміщення, а утеплення стіни він провів наступним чином:

-на поштукатурену стіну набив деревяні бруски, потім утеплив утеплювачем «Ізовер», після закрив плівкою гідробарєр, а потім утеплив плитою «Блок-Хауз», але у висновку експерту не зазначено ні про утеплення, ні про оздоблення стіни плитою «Блок-Хауз».

-згідно технічної характеристика утеплювача «Ізовер» коефіцієнт теплопровідності не перевищує 0.044 Вт/м К, а експерт для розрахунку брав коефіцієнт 0.62 Вт м. К.

З цього вбачається, що експертом невірно розраховано мінімально допустиме значення спротиву телепередачі огороджуючої конструкції стіни.

За його розрахунком він становить 2,366 м. кВ. К/ВТ, а повинен бути 2,8 м. кВ. К/ВТ, різниця 0,434 м. кВ. К/ВТ, але експертом не враховано коефіцієнт теплопровідності мінвати «Ізовер», а взято коефіцієнт теплопровідності мінвати взагалі, не коефіцієнт теплопровідності плити «Блок-Хауз».

ОСОБА_3 звернуто увагу суду на те, що в описовій частині висновку експерта по першому питанню зазначено, що розрахункові коефіцієнти теплопровідності взяті ним з додатку Л ДБН В.2.6-31:2006, але в цьому додатку зазначено декілька видів утеплювачів з мінеральної вати з різними коефіцієнтами тепловіддачі, а застосований експертом коефіцієнт 0,62 взагалі відсутній.

По другому питанню висновку експерта.

Експертом не взято до уваги, що сарай не є капітальною спорудою.

Влітку 2011 року ОСОБА_2 разом з сином, ОСОБА_9, дійсно демонтував належну йому (ОСОБА_2О.) частину сараю та влаштував покрівлю сараю належним чином, влаштував вітрові дошки на фронтоні частини сараю, залишивши перегородку між частинами сараю, яка існувала при його будівництві, ніякі вінці він не перерізав, що підтверджується актом обстеження технічного стану домоволодінь по вул. Лермонтова, 50 та 50/1 в м. Глухові від 18.11.2011 року (Т. 1: а.а.16 і 17) і показаннями в суді свідка ОСОБА_10, колишнього керівника Управління ЖКГ Глухівської міськради (Т.2, а.а. 211-212), та показаннями свідка ОСОБА_11, головного спеціаліста відділу містобудування і архітектури Глухівської міської ради (Т.2: а.а. 192-193), які безпосередньо приймали участь в обстеженнях зазначених будинковолодінь, тому висновок експерта по 2 питанню не відповідає матеріалам справи.

На місці демонтованої частини сараю ОСОБА_2 планує збудувати новий сарай в тій конструкції та розмірах, що він був до демонтажу.

По третьому питанню висновку експерта.

Висновок експерта не відповідає дійсності, оскільки стовпи паркану ОСОБА_1 були деревяні і згнили за час експлуатації, так як були виготовлені із старого матеріалу померлої спадкодавиці, що підтвердив свідок ОСОБА_12 (чоловік ОСОБА_4М.), який тривалий час проводив різні роботи в зазначеному будинковолодінні (Т.2: а.а. 192-195).

За змістом акту обстеження земельної ділянки та житлового будинку по вул. Лермонтова, 50 та 50/1 у місті Глухові від 20.01.2014 року (Т. 1: а. 100) вигрібна яма знаходиться на відстані значно більше ніж 15 м. від земельної ділянки, що належить ОСОБА_1. Відповідно ДБН 360-92* п. 3.26 вигрібна яма повинна розташовуватися на відстані не ближче 15 м. від вікон житлових будинків, а тому в діях ОСОБА_2 щодо розміщення вигрібної ями порушення норм ДБН відсутні.

ОСОБА_1 свою частину будинку взагалі не утеплював, а тільки оздобив Сайтингом.

Доводи представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на спростування висновку експерта ОСОБА_8 і доводів ОСОБА_1 щодо порушення його майнових прав ОСОБА_2 неправомірності дій ОСОБА_2 по реконструкції належної йому частини будинку, зносу (демонтажу) належної йому 3/4 частин сараю і виконанню початкових робіт по зведенню нового паркану між суміжними земельними ділянками в належному йому будинковолодінні № 50/1 по вул. Лермонтова у місті Глухові суд визнає слушними з огляду на наведені встановлені судом обставини і положення діючого законодавства.

Висновок експерта ОСОБА_8 суд визнає таким, що не ґрунтується на фактичних обставинах справи і не підтверджує доводи ОСОБА_1 в частині завдання йому ОСОБА_2 майнової шкоди. При цьому суд враховує, що за змістом показань експерта ОСОБА_8 в суді він не досліджував питання наявності прямого причинного звязку між діями ОСОБА_2 і вірогідною шкодою таких дій для ОСОБА_1, оскільки таке питання йому не ставилося судом.

Дійшовши висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1, суд не вбачає підстав для задоволення й зустрічних позовних вимог з боку ОСОБА_2, виходячи з наступного.

ОСОБА_2 придбав за договором купівлі-продажу ті обєкти нерухомості (майно), які зазначені у договорі купівлі-продажу, у тому стані, у якому вони продовжували перебувати після рішення Апеляційного суду Сумської області від 11 вересня 2007 року про поділ спадкового майна та визначення порядку користування земельною ділянкою у будинковолодінні № 50 по вул. Лермонтова у місті Глухові (придбав те, що придбав) і до звернення до суду із зустрічним позовом не вживав заходів для вирішення у визначений діючим законодавством спосіб спірних питань з ОСОБА_1 по користуванню належними їм обом окремо частинами у житловому будинку. За таких обставин суд не вбачає підстав для визнання факту порушення ОСОБА_1 майнових прав ОСОБА_2 щодо чинення перешкод у користуванні ним (ОСОБА_2О.) частиною будинку в зазначеному будинковолодінні.

Вирішуючи питання щодо розподілу між сторонами понесених судових витрат, суд виходить з положень ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) за змістом якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

У звязку з повною відмовою ОСОБА_1 і ОСОБА_2 в задоволенні їх позовних вимог понесені кожним з них витрати у справі відшкодуванню іншою стороною не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 3 і 41 Конституції України, ст.ст. 1-4, 9, 11, 15, 16, 22, 23, 316-322, 355-358, 360, 367, 380, 381, 395, 415, 1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 116, 118, 121, 125, 126, 152 ЗК України, та 1-5, 8, 10, 11, 30, 60, 61, 79, 88, 212-214 та 292-296 ЦПК України, суд

в и р і ш и в.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 залишити без задоволення

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області шляхом подання до Глухівського міськрайсуду апеляції на рішення. Така апеляція може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у розгляді справи, але не були присутніми при проголошенні рішення, мають право подати апеляцію на рішення суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду. У разі ненадходження апеляцій рішення суду набере законної сили після спливу строку на його апеляційне оскарження.

Суддя