АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

28 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Антоненко Н.О.,Стрижеуса А.М.

при секретарі: Голубович С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Солом'янського районного суду м.Києва від 28 січня 2016 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,ОСОБА_3,Головного управління юстиції у м.Києві,треті особи : П'ята Київська державна нотаріальна контора,Служба у справах дітей Солом'янської районної у м.Києві державної адміністрації- про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИЛА :

В грудні 2013 року позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідачів. Посилаючись на те,що за відсутності оригіналу правоустановчих документів та наявності заперечень інших спадкоємців,державним нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право власності у порядку спадкування на 1/2 частину кварти АДРЕСА_1,яку їй заповів її дядько ОСОБА_4,померлий ІНФОРМАЦІЯ_1, просила задовольнити її вимоги.

Рішенням Солом'янського районного суду м.Києва від 28.01.2016 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_2 у порядку спадкування за заповітом право власності на 1/2 частину кварти АДРЕСА_1.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову у повному обсязі .Посилається на незаконність та необгрунтованість судового рішення,порушення норм процесуального закону . Зазначає,що суд не мав права розглядати справу за її відсутності,оскільки вона повідомила про поважність причин її неявки у судове засідання і просила оголосити перерву, та відсутності позивачки,яка жодного разу не з'явилася в судові засідання. Крім того, суд безпідставно не задовольнив її клопотання щодо витребування доказів.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її представник за довіреністю ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримали з підстав наведених в ній.

Представник Служби у справах дітей Солом'янської районної у м.Києві державної адміністрації просила апеляційну скаргу задовольнити,урахувавши інтереси неповнолітніх дітей відповідача.

ОСОБА_3,ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_6, представник Головного управління юстиції у м.Києві в судове засіданні не прибули,будучи належним чином повідомленими.

Завідувач П'ятої Київської державної нотаріальної контори просив розглянути справу за відсутності представника.

За відсутності доказів на підтвердження поважності причин неявки у судове засідання,колегія суддів не вбачала підстав для задоволення клопотання ОСОБА_6, поданного ним через відділ прийому громадян 27.07.2016 року, про відкладення розгляду справи та виходячи з положень ч.2 ст.305 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб,що не з'явилися.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги,перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині, колегія суддів вважає,що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи та установлено судом ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4

Після його смерті відкрилася спадщина на належне померлому майно.

За життя ОСОБА_4 склав заповіт на частину свого майна,а саме: заповів належну йому на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Органом приватизації Жовтневої районної державної адміністрації міста Києва від 14.09.2001 року згідно з розпорядженням № 879, зареєстрованого КП "КМБТІ та РПВ на ОНМ" 27.09.2001 року, в книзі д.1297-3 за реєстровим № 2912, 1/2 частину кварти АДРЕСА_1, ОСОБА_2,яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «ОСОБА_2».

З заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернулися ОСОБА_3 - його син,який є спадкоємцем першої черги за законом та ОСОБА_2- як спадкоємиця за заповітом.

ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з померлим до 19.10.2004 року ( т.2 а.с.12) ,отже на час його смерті їх шлюб понад рік, як був розірваний . Однак,вона також звернулася із заявою про прийняття спадщини.

ОСОБА_3 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом.

У видачі свідоцтва ОСОБА_2 23.11.2013 року державний нотаріус відмовив за відсутності оригіналу правоустановчого документу на квартиру.

Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування"роз'яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

Згідно з п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві.

З урахуванням наведених положень закону, право на спадщину мають особи, які її прийняли. Разом із тим свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Задовольняючи позовні вимоги та визнаючи за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частинину спірної квартири, суд виходив з наявності спору про право на спадщину, а також того, що у позивачки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим у справі обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку.

Відповідно до ст. 15 ЦК України та ст. 3 ЦПК України судовому захисту підлягає порушене, невизнане або оспорюване право особи.

Позов подається до особи, яка порушила чи не визнає право позивача.

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не визнають права позивачки на спадкування за заповітом і неодноразово його оспорювали шляхом пред'явлення до неї різних позовів,як то про визнання заповіту недійсним, про визнання особи такою, що втратила право на спадкування та визнання права на спадщину, про здійснення тлумачення змісту правочину - у задоволенні яких їм відмовлено і судові рішення в цих справах набрали законної сили.

Доводи ОСОБА_1 про те,що усі рішення, якими відмовлено у задоволенні заявлених нею позовів є необ'єктивними та неправомірними, є неприйнятними виходячи з норм Конституції України ( ст.124) та приписів ст.14 ЦПК України.

Враховуючи наявність спору про право на спадщину, а також те, що у ОСОБА_2 відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про визнання за нею право власності на спадкове майно заповідане їй спадкодавцем,а саме на - 1/2частину кварти АДРЕСА_1 .

Доводи апеляційної скарги щодо порушення норм процесуального закону колегія суддів вважає безпідставними. Усі клопотання заявлені сторонами вирішені судом у відповідності до ЦПК України.

Згідно з ч.3 ст.27 ЦПК України особи,які беруть участь у справі ,зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки.

За клопотанням сторони відповідача розгляд даної справи неодноразово відкладався,у зв'язку із чим розгляд даної справи тривав понад 2 роки.

За відсутності доказів поважності причин неявки в судове засідання відповідачки ,яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи ,суд мав право розглянути справу за її відсутності відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України.

Згідно із заявою від 28.01.2016 року представник ОСОБА_2- ОСОБА_6 просив розглянути справу за відсутності сторони позивача ( т.3 а.с.191),що є його правом.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції вважає,що висновки суду відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції щодо пред'явлених у рамках даної справи позовних вимог повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення .

Обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м.Києва від 28 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення ,але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий :

Судді :

Справа № 760/28048/13-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/ 6565 /2016

Головуючий у суді першої інстанції: Бобровник О.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.