Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 24 Доповідач Косигіна Л. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області

в складі: головуючої судді Косигіної Л.М.

суддів: Худякова А.М., Григорусь Н.Й.

при секретарі Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом Комунального підприємства теплозабезпечення виконкому Коростенської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги централізованого теплопостачання

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 14 січня 2016 року

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року КП теплозабезпечення звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за надані послуги теплопостачання в сумі 25094 грн. 27 коп., що утворилася станом на серпень 2015 року (борг по липень 2015 року включно). В обґрунтування позову посилалося на те, що відповідач проживає у квартирі АДРЕСА_1 (загальна площа квартири 66,61 кв.м.), отримує послуги з теплопостачання, проте їх не оплачує, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню в примусовому порядку.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 14 січня 2016 року позов задоволено повністю, вирішено питання про відшкодування судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове про відмову у задоволенні позову за пропуском строку позовної давності. Зазначив, що в судові засідання, призначені на 20.10.2015 року та 14.01.2016 року, не з'явився з поважних причин (поховання батька, лікування), повістку на 24.11.2015 року не отримував, а відтак він з об'єктивних причин не зміг подати до суду свої докази, заперечення та клопотання, в тому числі і заяву про застосування строку позовної давності. Крім того, суд в порушення вимог п. 4 ст. 169 ЦПК України не провів заочний розгляд справи. Також, судом порушено вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки не взято до уваги те, що він не укладав з позивачем договір про надання послуг теплопостачання, а 15.10.2009 року його квартира взагалі була відключена від мережі централізованого опалення, про що він повідомив підприємство 16.10.2009 року. 23.10.2009 року було складено акт про відключення квартири від мережі централізованого опалення, а 25.10.2009 року встановлено індивідуальну (автономну) систему опалення. Відтак, він вважав, що з цього часу всі відносини з позивачем припинилися, оскільки він не користується послугами теплопостачання.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено що до 04.12.2003 року власником трикімнатної квартири АДРЕСА_1, по якій нарахована заборгованість за послуги централізованого теплопостачання, була ОСОБА_2 (а.с. 80). 04.12.2003 року вона подарувала вказану квартиру ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, а з 15.06.2007 року власником даного житла є відповідач, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 15.06.2007 року, виданого Коростенською міською державною нотаріальною конторою (а.с. 78-80).

Даний житловий будинок перебуває на обслуговуванні КП теплозабезпечення виконкому Коростенської міської ради. Тобто, між сторонами у справі фактично виникли правовідносини, пов'язані з наданням послуг щодо постачання централізованого опалення.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтями 20, 21 вказаного Закону також визначені права та обов'язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, а обов'язком - укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов'язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання.

Згідно зі ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить.

Згідно із ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за надані послуги централізованого теплопостачання за період з травня 2002 року по липень 2015 року включно (а.с. 14-18). Проте, відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 з 15.06.2007 року, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Оскільки в період з травня 2002 року по червень 2007 року відповідач не був власником вищевказаної квартири, а вимоги до нього в порядку ст. 1281 ЦК України не заявлялися, тому позов в частині стягнення заборгованості в сумі 2846 грн. 40 коп. є безпідставним та не підлягає задоволенню.

Крім того, з розрахунку заборгованості вбачається, що з липня 2007 року по липень 2015 року (включно) ОСОБА_1 не платив за послуги централізованого теплопостачання, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 22247 грн. 87 коп. (а.с. 14-18).

Заперечуючи даний борг, відповідач посилався на те, що 15.10.2009 року він відключив квартиру від мережі централізованого опалення, про що повідомив підприємство 16.10.2009 року. 23.10.2009 року складено акт про відключення квартири, а 25.10.2009 року встановлено індивідуальну (автономну) систему опалення. На підтвердження вказаних обставин ОСОБА_1 надав копію заяви на ім'я начальника КП теплозабезпечення про відключення від системи центрального опалення від 15.10.2009 року (а.с. 50), акт про відключення від 23.10.2009 року, складений мешканцями квартир №№ 12, 15-18, 32, 33 по АДРЕСА_1 (а.с. 51) та документ про продаж, визначення дат монтажу та пуску обладнання Vaillant (а.с. 52).

Проте, з даними доводами погодитися не можна, враховуючи наступне.

Відповідно до п.п. 24, 25, 26 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води та водовідведення», затверджених постановою КМ України від 21.07.2005 року за № 630, споживач може відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживача від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється в порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мережі забороняється.

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води регламентується Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 року за №4, і здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки, державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Зазначеним Порядком також передбачено, що для вирішення питання відключення споживача від мережі центрального опалення він повинен звернутись до міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мережі з відповідною письмовою заявою. Комісія, після вивчення наданих власником документів, приймає рішення щодо відключення від мереж центрального опалення та постачання гарячої води, улаштування автономної системи теплопостачання та збір вихідних даних і технічних умов для виготовлення проектної документації.

Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж центрального опалення та постачання гарячої води виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником.

Відключення приміщень від внутрішньобудинкової мережі виконується монтажною організацією, яка реалізує проект. По закінченню робіт складається акт про відключення будинку від мережі і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження.

Після затвердження акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Отже, єдиною підставою для зняття споживача із реєстраційного обліку та припинення нарахувань є акт про відключення, за відсутності якого відключення від системи централізованого опалення без дотримання встановленого порядку є самовільним.

Долучений до матеріалів справи акт про відключення від 23.10.2009 року не відповідає вищевказаним вимогам, дозвіл на відключення належної відповідачеві квартири від мережі централізованого опалення у встановленому законом порядку не надавався.

Крім того, під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 пояснив, що він неодноразово звертався до відповідних установ із заявами про відключення його від мережі централізованого опалення, проте отримував відмову. На підтвердження цього ним надано листи виконкому Коростенської міської ради від 17.10.2008 року та КП теплозабезпечення від 20.10.2009 року (а.с. 83-84). Крім того, відповідач пояснив, що у 2015 році він отримав всі необхідні дозволи і влітку цього ж року його квартиру офіційно було від'єднано від мережі централізованого опалення.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що при відключенні належної відповідачеві квартири від мережі центрального опалення та гарячого водопостачання не була дотримана встановлена законодавством процедура, а тому позивач правомірно нараховував плату за послуги з теплопостачання за період з липня 2007 року по липень 2015 року в сумі 22247 грн. 87 коп.

Разом з тим, колегія суддів вважає за можливе застосувати до даних правовідносин строк позовної давності, на підставі заяви відповідача, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Частинами 1, 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст.ст. 253-255 цього Кодексу.

Зважаючи на подану ОСОБА_1 заяву про застосування строку позовної давності, колегія суддів приходить до висновку про те, що позовні вимоги КП теплозабезпечення за період з липня 2007 року по липень 2012 року на суму 12776 грн. 18 коп. не підлягають задоволенню у зв'язку з пропуском строку звернення до суду, встановленого ст. 257 ЦК України.

При цьому, колегія суддів відступає від правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові по справі №6-780цс15 від 30.09.2015 року, зважаючи на наступне.

Ключовими принципами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд. Враховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, Європейський суд у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення. Основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з поважних причин був відсутній в судовому засіданні в суді першої інстанції (поховання батька, лікування), попередній розгляд по справі не проводився, права відповідачу не роз'яснювалися, а тому він був позбавлений можливості належним чином захистити свої права, подати необхідні докази і заперечення, заявити клопотанння. При цьому, судом неповно встановлено обставини справи, що мають значення для її розгляду, що потягло з собою скасування судового рішення.

За таких обставин, позовні вимоги КП теплозабезпечення підлягають частковому задоволенню за період з серпня 2012 року по липень 2015 року включно на суму 9471 грн. 69 коп. Враховуючи викладене, рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Також, з матеріалів справи вбачається, що КП теплозабезпечення під час подачі позову подало три платіжні доручення про сплату судового збору на суму 257.79 грн., а саме: № 1423 від 16.10.2013 року на суму 229.41 коп., № 333 від 13.02.2014 року на суму 14 грн. 19 коп. та № 332 від 13.02.2014 року на суму 14 грн. 19 коп. Разом з тим, з даних документів не вбачається, по якій справі сплачено даний судовий збір, оскільки з позовом до суду підприємство звернулося у серпні 2015 року, а гроші внесені у жовтні 2013 року та у лютому 2014 року. У зв'язку з цим, суд відмовляє позивачу у відшкодуванні даних витрат.

За таких обставин, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 94 грн. 72 коп., пропорційно до задоволених вимог (ст. 88 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 304, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 14 січня 2016 року скасувати, ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства теплозабезпечення виконкому Коростенської міської ради заборгованість за послуги централізованого теплопостачання в сумі 9471 грн. 69 коп. за період з серпня 2012 року по липень 2015 року включно.

Відмовити у задоволенні позову Комунального підприємства теплозабезпечення виконкому Коростенської міської ради про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги централізованого теплопостачання за період з травня 2002 року по червень 2007 року включно в сумі 2846 грн. 40 коп. за безпідставністю.

Відмовити у задоволенні позову Комунального підприємства теплозабезпечення виконкому Коростенської міської ради про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги централізованого теплопостачання за період з липня 2007 року по липень 2012 року в сумі 12776 грн. 18 коп. за пропуском строку звернення до суду.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави (отримувач коштів: Управління Державної казначейської служби України у м. Житомирі Житомирської області, код отримувача: , банк отримувача: ГУДКСУ у м. Житомирі Житомирській області, код банку отримувача: МФО 811039, рахунок отримувача: 0002) судовий збір в сумі 94 грн. 72 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча Судді