АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3705/16 Справа № 202/4344/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Волошин Є. В. Доповідач - Прозорова М.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2016 року

10 травня 2016 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Макарова М.О., Лисичної Н.М.,

при секретарі: Черкас Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 лютого 2016 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29.02.2016 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог (а.с.108-109).

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29.02.2016 року задоволено позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість по кредитному договору №DNGWGK00005610 від 18.12.2006 року у розмірі 50 754 доларів США 33 центи, яка складається з: 31 711,34 доларів США - заборгованості за кредитом; 10 192,04 доларів США - заборгованості по процентам за користування кредитом; 2 032,45 доларів США - заборгованості по комісії за користування кредитом; 6 818,50 доларів США - пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором, що за курсом 22,25 відповідно до службового розпорядження НБУ від 21.04.2015 року складає 1 129 283 грн. 84 коп.

Також суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" сплачений судовий збір в сумі 3 654 грн. 00 коп. (а.с.103-106).

Як на підстави апеляційній скарги, ОСОБА_2 посилається на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального права, а також неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи (а.с.108-109).

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 18.12.2006 року між ОСОБА_2 та закритим акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк", правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" було укладено договір №DNGWGK00005610, відповідно до якого банк зобов'язався надати відповідачу кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 18.12.2006 року по 18.12.2026 року включно, у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у розмірі 35000 доларів США на наступні цілі: житло в кредит, а також у розмірі 6 363,00 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно п.3.11 договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2 договору. Період сплати з 21 по 28 число кожного місяця. Щомісячний платіж встановлено у розмірі 459,45 доларів США.

Банк свої вимоги за кредитним договором виконав, надавши ОСОБА_2 кредит у розмірі 35 000 дол. США, що підтверджується копією меморіального ордера №01 від 18.12.2006 року.

Відповідач отримав кредитні кошти та використав їх, але будучи зобов'язаним повертати кредит щомісячними платежами в розмірі 459,45 доларів США шляхом внесення коштів до банку, своїх зобов'язань належним чином не виконав, в результаті чого станом на 21.04.2015 року утворилася заборгованість у сумі 50 754,33 доларів США, яка складається з: 31 711,34 доларів США - заборгованості за кредитом, 10 192,04 доларів США - заборгованості по процентам за користування кредитом, 2 032,45 доларів США - заборгованості по комісії за користування кредитом, 6 818,50 доларів США - пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором, що підтверджується наданим позивачем розрахунком.

За таких обставин, в силу діючого законодавства, а саме: 526,530,611,629,1049,1050,1054 ЦК України, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог позивача і правомірно стягнув з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість по кредитному договору №DNGWGK00005610 від 18.12.2006 року у розмірі 50 754 дол. США 33 центи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 жодним чином не спростовує факт наявності заборгованості за кредитом, її суму, не надає суду будь-яких доказів, які б підтверджували факт повного чи часткового виконання ним своїх зобов'язань по договору.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Приведений позивачем розрахунок заборгованості по кредитному договору відповідає саме наявним фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав вважати його неналежним не вбачається, жодних спростувань його правомірності не приведено.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що позивач не надав жодного доказу здійснення переказу суми кредиту на його користь, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки ОСОБА_2 кредитний договір та меморіальний ордер №1 від 18.12.2006 року не оскаржував та не заперечував проти того, що з 2007 року по лютий 2014 року погашав заборгованість (а.с.80-93).

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що у матеріалах справи відсутні оригінали чи належним чином засвідчені копії первинних банківських документів, які б підтверджували строки та розмір погашення заборгованості, а також, що копії документів, поданих позивачем засвідчені з порушенням порядку, визначеного п.5.27 Національного стандарту України "Державна уніфікована система документації. Вимоги до оформлення документів", не можуть бути прийняти до уваги, оскільки ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції відповідачем не було заявлено ніяких клопотань по даним питанням.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами та поясненнями самих сторін.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень матеріального або процесуального закону, які могли б потягти за собою скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,315,319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: