233 № 233/6130/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Малінова О.С.

за участю секретаря Поварніциної А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Костянтинівка справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

22 серпня 2013 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 17 грудня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» та Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», був укладений договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було відступлене право вимоги за кредитним договором № 02/1-671. Вказаний кредитний договір був укладений 12 грудня 2005 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закритим акціонерним товариством) та ОСОБА_1, за умовами якого останній отримав кредит у сумі 27680,00 доларів США строком до 19 листопада 2010 року зі сплатою 13 % річних за весь строк фактичного користування кредитними коштами. У порушення умов договору та чинного цивільного законодавства відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 30.06.2013 року за ним утворилася заборгованість за кредитом в розмірі 28860,88 грн. та заборгованість по відсоткам 3481,59 грн. У звязку з систематичним порушенням відповідачем своїх зобовязань зі сплати кредиту, йому нарахована пеня в розмірі 1386,79 грн. Банк неодноразово повідомляв відповідача про необхідність сплати заборгованості, але на теперішній час заборгованість ним не погашена. Просить стягнути з відповідача зазначену заборгованість, а також судовий збір у розмірі 337,29 грн.

Представник позивача у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.с.132-133).

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, просив розглянути справу за його відсутності (а.с.139). Позов не визнав у повному обсязі згідно письмових заперечень, де зазначив, що позивачем не визначено у позовній заяві та не підтверджено документально, за який саме період та станом на яку дату обліковується заборгованість, станом на яку дату розрахована пеня. Крім того зазначив, що у рахунок погашення заборгованості за цим кредитом було звернуто стягнення на заставлене майно автомобіль марки TOYOTA RAV-4 EXTRA, реєстраційний номер НОМЕР_1, який вибув з його володіння та був реалізований «Відділенням ПАТ «Промінвестбанк» м. Костянтинівки на підставі рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10.07.2009 року у справі № 2-2982/09 за позовом Акціонерно-комерційного промислово-інвестиційного банку, в особі філії «Відділення Промінвестбанку в м. Костянтинівка Донецької області» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким уточнені позовні вимоги банку задоволені та стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 19678,74 доларів США солідарно. Згідно додаткового рішення, ухваленого у цій справі 02 квітня 2010 року, стягнуто з відповідачів солідарно 19678,74 доларів США, що складає 158857,49 грн., та звернуто стягнення на рухоме майно, яке є предметом застави, а саме автомобіль марки TOYOTA RAV-4 EXTRA, р/н АН 1331ВА (а.с.115-118). Крім того надав клопотання про витребування у позивача документів детального розрахунку суми заборгованості по даті виникнення із зазначенням: чергових платежів, фактичних надходжень, нарахування відсотків за користування кредитом, пені. Просив також витребувати у відділі ДВС Костянтинівського МРУЮ відомості щодо виконання рішення суду в частині реалізації заставленого та вилученого майна (а.с.123).

Визнаючи наявні матеріали про права й взаємини сторін достатніми та відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, суд вважає, що розгляд справи можливий у відсутності осіб, які беруть участь у справі без фіксації судового процесу технічними засобами.

Судом встановлено та визнається сторонами, що 12 грудня 2005 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закритим акціонерним товариством) та ОСОБА_1, був укладений кредитний договір № 02/1-671 за умовами якого останній отримав кредит у сумі 27680,00 доларів США строком до 19 листопада 2010 року зі сплатою 13 % річних за весь строк фактичного користування кредитними коштами (а.с.21-23). При цьому сторонами була встановлена черговість платежів, згідно узгодженого Графіку погашення зобовязань по кредиту та процентів у Додатку №1 до вказаного кредитного договору. Таким чином, графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Тобто, поряд зі встановленням строку дії договору, сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі кредитного договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч.3 ст. 254 ЦК України, спливає у відповідне число останнього місяця строку до 19 листопада 2010 року (а.с.23). Згідно п. 4.1 вказаного кредитного договору виконання зобовязань позичальника за цим договором забезпечується: договір застави транспортного засобу №02/4-674 від 12.12.2005 року (а.с.21 зворот).

17 грудня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» та Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», був укладений договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було відступлене право вимоги за кредитним договором № 02/1-671 (а.с.8-19).

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10.07.2009 року у справі № 2-2982/09 за позовом Акціонерно-комерційного промислово-інвестиційного банку, в особі філії «Відділення Промінвестбанку в м. Костянтинівка Донецької області» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким уточнені позовні вимоги банку задоволені та стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 19678,74 доларів США солідарно. Згідно додаткового рішення, ухваленого у цій справі 02 квітня 2010 року, стягнуто з відповідачів солідарно 19678,74 доларів США, що складає 158857,49 грн., та звернуто стягнення на рухоме майно, яке є предметом застави, а саме автомобіль марки TOYOTA RAV-4 EXTRA, р/н АН 1331ВА (а.с.117-118).

Згідно відповіді Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби від 01.08.2016 року №10526, наданої на ухвалу суду, на виконанні ДВС перебувало виконавче провадження щодо звернення стягнення на майно ОСОБА_1 у розмірі 158857,49 грн. на користь ПАТ «Промінвестбанк» за виконавчим листом №2-2982 від 02.04.2010 року та за результатами вжитих заходів постановою державного виконавця від 22.06.2011 року було закінчено за п.4 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (скасування рішення, яке підлягало виконанню). Детальну інформацію щодо вжитих державним виконавцем заходів немає можливості, оскільки, відповідно до п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року №2274/5, зазначене виконавче провадження знищено (а.с.129).

Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів,їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертиз.

Тобто, доказами можуть бути будь-які фактичні дані, в тому числі і договір банківського кредиту, як письмовий доказ, на підставі якого суд повинен встановити наявність обставин, що обгрунтовують вимоги позивача щодо наявності у відповідача заборгованості за договором банківського кредиту, не виконання за цим договором грошового зобовязання та настання цивільно-правової відповідальності, виходячи саме з умов договору, як письмового доказу.

Як передбачено ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

В той час, ст. 59 ЦПК України, яка регулює питання допустимості доказів, передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Таким чином, позивач, як сторона по справі, зобовязаний довести ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог, зокрема щодо виникнення договірних правовідносин позики між сторонами на підставі договору банківського кредиту та не виконання відповідачем взятих на себе договором грошових зобовязань, подавши суду відповідний оригінал договору банківського кредиту або ж його належним чином завірену копію, оскільки обовязок подання доказів покладається на сторони.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обовязковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі.

Тобто, докази, які позивач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається, як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, повинні бути виключно належними та допустимими.

Відповідно до ст. 179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Тобто в межах заявлених позовних вимог по цій справі саме обовязок позивача надати детальний розрахунок суми заборгованості із зазначенням черговості настання платежів, фактично сплачених сум, або зарахованих коштів, підстав та строків нарахування неустойки (пені та штрафів).

Всупереч вищенаведеним вимогам ЦПК України, позивач не виконав Ухвалу суду від 01.07.2016 року щодо надання документів (а.с.126).

Як передбачено ч.1 ст. 185 ЦПК України, письмові докази або протоколи їх огляду оголошуються в судовому засіданні. Особи, які беруть участь у справі, можуть давати свої пояснення з приводу цих доказів.

Натомість ч.2 ст. 185 ЦПК України передбачає, що у разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду особою, яка бере участь у справі, для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є фальшивим, особа, яка подала цей документ, може просити суд виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів.

З приводу цього, Пленум Верховного суду України в п. 28 Постанови «Про застосування норм цивільно-процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року № 2 розяснив, що «…якщо при дослідженні письмових доказів особою, яка бере участь у справі, буде подана заява про те, що доданий до справи або поданий іншою особою для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є фальшивим, особа, яка подала цей документ, може відповідно до частини другої статті 185 ЦПК просити суд виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів. При відсутності з її боку таких процесуальних дій, особа, яка подала заяву, має згідно із загальними правилами доказування (стаття 60 ЦПК) подати відповідні докази, що спростовують значення відомостей оспорюваного документа і могли бути підставою неприйняття його до уваги під час оцінки доказів. У разі необхідності за клопотанням особи, яка зробила таку заяву, суд відповідно до правил частини четвертої статті 10 ЦПК сприяє їй у збиранні цих доказів (призначає експертизу, витребує інформацію від особи, за іменем якої видано документ, оголошує перерву або відкладає розгляд справи, якщо це потрібно, тощо)…».

Крім того, в п. п. 23, 27 Постанови «Про застосування норм цивільно-процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року № 2, Пленум Верховного суду України звернув увагу на наступне:«…розглядаючи справи, судам слід неухильно виконувати вимоги статей 58,59 ЦПК про належність і допустимість доказів…», «…виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (статті 58, 59 ЦПК) в порядку, передбаченому статтями 185, 187, 189 ЦПК…».

Отже, доводи відповідача, надані у справі щодо наявності рішення суду від 10.07.2009 року у справі № 2-2982/09 ухваленому між тими самими сторонами про той самий предмет і з тих самих підстав, перебування цього рішення на виконанні у відділі ДВС Костянтинівського МРУЮ до 22.06.2011 року, звернення стягнення на предмет застави відповідача ОСОБА_1 - автомобіль марки TOYOTA RAV-4 EXTRA, р/н АН 1331ВА, під час виконання вказаного рішення суду, - на які відповідач посилається, як на доказ в обґрунтування своїх заперечень, з підстав, передбачених ст.ст. 57, 59, 60 ЦПК України є допустимими доказами та засобами доказування по справі, а тому суд повинен приймати їх до уваги під час оцінки всіх доказів під час винесення рішення. Більш того, вказані заперечення відповідача, так само і як надані докази, не спростовуються іншими доказами, які були надані позивачем у справі.

З урахуванням вищенаведеного, суд позбавлений можливості визначити навіть наявність заборгованості відповідача ОСОБА_1 як перед первісним кредитором Акціонерно-комерційного промислово-інвестиційного банку, в особі філії «Відділення Промінвестбанку в м. Костянтинівка Донецької області», так і його правонаступником за договором про відступлення прав вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи», тим більш, що позивачем не надано ніяких доказів щодо розміру як основного зобовязання (заборгованості по кредиту), так і додаткових зобовязань ОСОБА_1, які існували у останнього перед первісним кредитором на дату укладання договору про відступлення права вимоги.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 57-61, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

У позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити повністю.

Вступна та резолютивна частина рішення проголошені 01 листопада 2016 року, в повному обсязі рішення виготовлене до 06 листопада 2016 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя