Справа № 755/8718/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" вересня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Гаврилової О.В.,

при секретарі - Томіленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3, до Київської міської ради, третя особа державний нотаріус Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори Дорофеєва Т.М., про визначення права власності на частки у квартирі в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпровського районного суду м. Києва звернулась ОСОБА_1, в інтересах малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3, з позовом, в якому просить суд: визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/8 частину квартири АДРЕСА_1, в порядку спадкування; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/8 частину квартири АДРЕСА_1, в порядку спадкування.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Києві помер ОСОБА_6, який є батьком малолітніх дітей позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_2. На час смерті ОСОБА_7 в шлюбі не перебував, інших спадкоємців не має. Заповітів складено не було. До складу спадщини ОСОБА_6 увійшло майно, яке належало йому на праві власності: ? частка квартири АДРЕСА_1, що належала спадкодавцю на праві спадкування від його померлого батька ОСОБА_8, було видано свідоцтво про право на спадщину, але право власності зареєстроване не було. 09.03.2016року ОСОБА_9, яка діяла від імені та в інтересах своїх малолітніх дітей, звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину - по 1/8 частині вище вказаної квартири на кожну дитину. 09.03.2016 року державним нотаріусом Дорофеєвою Т.М. Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори було видано постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку з тим, що померлий ОСОБА_7 за життя не оформив свої прав на вищевказану частину квартири і право власності за ним так і не виникало. В той же час було видано свідоцтво про право на спадкування, але право власності за таким свідоцтвом зареєстровано не було. Наведені обставини змусили позивача звернутися з даним позовом до суду.

Позивач ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала вимоги позову в повному обсязі та просила їх задовольнити з викладених у позовній заяві підстав. Також просила не стягувати з відповідача сплачений судовий збір.

Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з'явився, подав до суду письмові пояснення по справі, в яких просив суд прийняти рішення на підставі поданих сторонами доказів згідно чинного законодавства та розглядати справу за відсутності представника відповідача (а.с.81-82).

Представник третьої особи Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, направив заяву в якій просив розглядати справу у відсутності представника (а.с.136).

Відповідно ч. 2 ст. 197 ЦПК, суд розглянув справу у відсутності сторін та третьої особи без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилися ОСОБА_2 та ОСОБА_3, батьками яких, згідно свідоцтв про народження, є ОСОБА_6 та позивач ОСОБА_1 (а.с. 8, 9).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16.06.2011 року шлюб зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 розірвано (а.с. 19).

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2., що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 (а.с.38).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина до складу якої увійшли ? частики квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини.

16.07.2015 року ОСОБА_1, яка діє від імені та в інтересах малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_2, звернулась до Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття малолітніми дітьми спадкового майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_6 (а.с.37).

Відповідно до ч.4 ст.1268 ЦК України, малолітня, неповнолітня особи вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Як убачається з матеріалів спадкової справи №585/2015, заведеної щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_6, копія якої долучена до матеріалів справи, дані про інших осіб, які б у встановлені законом строки прийняли спадщину, відсутні.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 29.04.1996 року, виданого Відділом приватизації житла Харківської районної Держадміністрації, квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, дійсно належить на праві спільної власності ОСОБА_8, ОСОБА_11, ОСОБА_6, ОСОБА_1 - в рівних долях (а.с. 43).

27.01.2011р. ОСОБА_12 подав до Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_11 (а.с.55), копія матеріалів спадкової справи №62, заведеної щодо майна останньої, долучені до матеріалів справи (а.с.113-133).

09.03.2016р. державним нотаріусом Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 та ОСОБА_2 видані свідоцтва про право на спадщину за законом, щодо майна ОСОБА_6, у тому числі й успадкованого від ОСОБА_11, а саме ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - по ? частці квартири АДРЕСА_1 (а.с.62, 63).

Крім того, як убачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_4. помер ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.90) та 16.01.2003р. державним нотаріусом Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частку квартири АДРЕСА_1, що належала померлому ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації житла Харківської райдержадміністрації м.Києва 29.04.1996р. (а.с.101).

Разом з тим, відповідно до інформаційної довідки КВ-2016 №2578, виданої Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, згідно з даними бюро ? частка квартири АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації житла Харківської районної адміністрації 29.04.1996 року, розпорядження №10600, зареєстрованого КП «КМБТІ та РПВ на ОНМ» 12.06.1996р. за реєстровим №4996 в реєстровій книзі д. 378-208 (а.с.51).

Постановою державного нотаріуса Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори від 09.03.2016р. відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 на 1/8 частину квартири АДРЕСА_1, з підстав не оформлення за життя ОСОБА_6 свої прав на вищевказану частку квартири (а.с.66).

Також Постановою державного нотаріуса Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори Дорофєєвої Т.М. від 09.03.2016р. відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 на 1/8 частину квартири АДРЕСА_1, з підстав не оформлення за життя ОСОБА_6 свої прав на вищевказану частину квартири (а.с.67).

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до положень частини першої, третьої та п'ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини.

Згідно положень статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Як передбачено п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що речові права на нерухоме майно, їх обтяжень та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов'язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то воно виникає з моменту проведення такої реєстрації.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із угод.

Відповідно до положень частини першої статті 182 Цивільного кодексу України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються Законом (частина четверта статті 182 Цивільного кодексу України, стаття 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно зі статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268-1270 ЦК України.

За змістом ст. 392 ЦК України належним відповідачем є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у разі їх відсутності, територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно.

Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права.

Відсутність державної реєстрації майнових прав за спадкодавцем не позбавляє спадкоємців права на спадщину.

Як роз'яснено у п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна.

При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що за життя ОСОБА_6 прийняв спадщину, яка складалась з ? частини квартири АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5, на зазначену частку квартири ОСОБА_6 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, отже спадкодавець набув право власності на цю частку квартири, але у встановленому законом порядку таке право не зареєстрував.

В той же час обставин, які б вказували, що за життя спадкодавець ОСОБА_6 набув або володів нерухомим майном, що входить до спадкової маси, неправомірно, або на вказане майно, окрім малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, судом не встановлено.

Згідно ч.1 ст.1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Зважаючи на викладене, а також враховуючи, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, відсутність якої не може бути підставою позбавлення спадкоємця права на спадщину, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3, до Київської міської ради, третя особа державний нотаріус Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори Дорофеєва Т.М. про визначення права власності на частки у квартирі в порядку спадкування підлягають задоволенню.

Враховуючи, що належним відповідачем у даній справі, яким є КМР - права позивача порушені, не визнані чи оспорені не були, позивач просить з відповідача судовий збір не стягувати, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача у сплаченому при подачі позову розмірі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 182, 328, 392, 1216-1218, 1233, 1267-1269, 1297 ЦК України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, ст.ст. 1, 3, 4, 10, 11, 15, 16, 57-60, 174, 179, 197, 208, 209, 212-215, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3, до Київської міської ради, третя особа державний нотаріус Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори Дорофеєва Т.М., про визначення права власності на частки у квартирі в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/8 частку квартири АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/8 частку квартири АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі через Дніпровський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: