У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - Ковалевича С.П.

суддів: Малько О.С., Рожина Ю.М.

секретар судового засідання Мельник С.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 18 листопада 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Перевіривши докази та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 18 листопада 2015 року позовні вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором від 11 березня 2008 року № Ф1-08/59045-20 у розмірі 160 804,70 грн, з яких: строкова заборгованість за основним боргом кредиту у розмірі 92 593,03 грн, прострочена заборгованість за основним боргом кредиту у розмірі 24 465,95 грн, строкова заборгованість за процентами у розмірі 1 587,52 грн, прострочена заборгованість за процентами у розмірі 32 158,20 грн та пеня у розмірі 10 тис. грн.

У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Вважаючи дане рішення незаконним через порушення судом норм матеріального права, ОСОБА_1 подала на нього апеляційну скаргу.

На обґрунтування скарги вказує, що судом першої інстанції не було додержано вимог ч.4 ст. 559 ЦК України, оскільки на момент вирішення спірних правовідносин закінчився строк чинності її поруки, якою забезпечено кредитне зобовязання. У звязку з цим, вважає, хибними висновки суду про те, що перебіг 6-місячного строку для предявлення кредитором вимоги до неї повинен починатися з 10 березня 2023 року, тобто з визначеного договором строку закінчення основного зобовязання.

Поза увагою суду залишено правову позицію Верховного Суду України, що висловлена у постанові від 19 березня 2014 року у справі №6-20цс14 про те, що позовна давність за вимогами кредитора до позичальника про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Через це, на її думку, строк предявлення кредитором вимог до поручителя про стягнення договірних сум, які погашаються періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Тому у разі предявлення банком вимог до поручителя більш як через 6 місяці після настання строку для виконання відповідної частини основного зобовязання, порука припиняється в частині певних щомісячних зобовязань поза межами цього строку.

Вважає, що вимогу до поручителя про виконання солідарного з позичальником зобовязання повинно бути предявлено до суду в межах строку дії поруки, тобто протягом 6 місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу, або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту, або з дня настання строку виконання основного зобовязання (якщо кредит має бути погашено разовим платежем).

Посилаючись на викладені обставини, просить оскаржуване рішення змінити, відмовивши у солідарному стягненні заборгованості за кредитним договором №Ф1-08/59045-20 від 11.03.2008 року з ОСОБА_1 та стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на її користь судові витрати.

Сторони по справі у судове засідання не зявилися, хоча про місце і час розгляду справи були повідомлені завчасно у встановленому законом порядку про що в справі є належні докази.

Їх неявку колегія суддів розцінює як без поважних причин і вважає можливим розгляну справу у їх відсутність на підставі наявних матеріалів справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 11 березня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (після зміни найменування - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № Ф1-08/59045-20, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 181 892,00 грн зі сплатою 16,5 % річних за користування коштами.

Договором встановлено, що повернення кредиту і сплата процентів за користування коштами повинні здійснюватися періодичними (щомісячним платежами до 10 числа кожного наступного місяця). Кінцевий строк повного повернення кредитних коштів встановлено до 10 березня 2023 року.

З метою забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, 11 березня 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 59045-20-п, за яким поручитель зобов'язалась перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне і повне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором від 11 березня 2008 року № Ф1-08/99М5-20 строком до 10 березня 2023 року. У випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, у тому числі за основним боргом, за сплатою щомісячних процентів, за сплатою комісійної винагороди, за сплатою неустойки за основним боргом і процентів, а також за відшкодування всіх збитків.

З липня 2014 року позичальник припинив виконувати свої зобов'язання за кредитним договором, у результаті чого у нього виникла заборгованість у загальному розмірі 300 828,21 грн., а тому банк у вересні 2015 року звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути вказану заборгованість солідарно з відповідачів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання - вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.

Згідно з п. 5.1 договору поруки від 11 березня 2008 року № 59045-20-п, укладеного між відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1, порука припиняється із припиненням зобов'язання, що забезпечується нею. Порука також припиняється, якщо кредитор протягом трьох років від дня настання строку виконання зобовязання за кредитним договором не заявив вимог до поручителя.

Враховуючи те, що кредитор звернувся з позовом до поручителя у 2015р., тобто в межах передбаченого договором поруки трирічного строку, тому суд першої інстанції правомірно стягнув вищевказану заборгованість солідарно з отримувача кредиту ОСОБА_2 та поручителя по ньому ОСОБА_1

Оскільки суд першої інстанції повно та всебічно зясував дійсні обставини по справі, дав належну оцінку зібраним доказам і постановив рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, з якими погоджується і колегія суддів.

Керуючись ст. ст. 307, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 18 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Сторони по справі мають право оскаржити рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня проголошення ухвали апеляційної інстанції в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: С.П. Ковалевич

Судді: О.С. Малько

ОСОБА_3