АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1748/16Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу дочірнього підприємства «Агрофірма «Байс-Агро» комерційно-виробничої фірми «Байс» на рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 17 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_6 до дочірнього підприємства «Агрофірма «Байс-Агро» комерційно-виробничої фірми «Байс» про розірвання договору оренди землі, -

в с т а н о в и л а :

В грудні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до дочірнього підприємства «Агрофірма «Байс-Агро» про розірвання договору оренди землі, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є власником земельної ділянки площею 2,54 га, яка знаходиться в адмінмежах Вишнопільської сільської ради Тальнівського району Черкаської області.

04 січня 2006 року між сторонами було укладено договір оренди землі, який зареєстрований у Тальнівському районному відділ Черкаської філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» 22 серпня 2006 року за №96.

В п. 9 вказаного договору зазначено, що орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 500.82 гривень і становить 1,5% вартості земельної ділянки. Орендна плата вноситься не пізніше 30 листопада поточного року (п.11 Договору). В п. 13 вказаного Договору передбачено, що розмір орендної плати переглядається 1 раз на рік в разі зміни умов господарювання, передбачених договором, зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції.

На момент укладення договору оренди земельної ділянки, її вартість становила 33383 гривни.

Станом на 1 січня 2015 року грошова оцінка земельної ділянки змінилась.

19 серпня 2008 року Президентом України підписано Указ «Про невідкладні заходи щодо захисту прав власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), яким внесено зміни до Указу Президента України від 2 лютого 2002 року шляхом підвищення розміру орендної плати за користування земельними частками (паями) до 3 відсотків.

Крім того, за інформацією Державного комітету статистики України середньомісячний індекс інфляції за 2007 рік становить 112.8 %.

Відповідно до порядку проведення індексації грошової оцінки земель, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2000 року №783, нормативну грошову оцінку земель станом на 1 січня 2008 року за 2007 рік необхідно індексувати на коефіцієнт інфляції 1.028%.

Згідно статті 64 Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік» по населених пунктах, грошову оцінку яких не проведено, застосовуються ставки земельного податку, встановлені частиною другою ст..7 Закону України «Про плату за землю».

Проте в порушення вимог п. 13 договору, розмір орендної плати за час користування земельною ділянкою жодного разу не переглядався та орендну плату позивачка взагалі не отримувала.

На підставі викладеного позивач просила розірвати договір оренди землі від 04 січня 2006 року, укладений між сторонами.

Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 17 травня 2016 року позов ОСОБА_6 задоволено та розірвано договір оренди землі укладений між ОСОБА_6 та ДП «Агрофірма «Байс-Агро» 04 січня 2006 року, який зареєстрований у Тальнівському районному відділі Черкаської філії ДП «Центр ДЗК при держкомземі України» 22 серпня 2006 року за №96.

Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, ДП «Агрофірма «Байс-Агро» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи, просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів судової палати приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що без внесення змін до укладеного договору, на підставі Указу Президента України та Постанови Кабінету міністрів відповідач зобовязаний був проіндексувати вартість орендної плати, чого не зробив та допустив порушення умов договору.

Однак з такими мотивами погодитись не можна.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_6 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,54 га, яка розташована на території Вишнопільської сільської ради Тальнівського району, що підтверджується Державним актом серії І-ЧР №052321. (а.с.14,15)

04 січня 2006 року між позивачем та ДП «Агрофірма «Байс-Агро» був укладений договір оренди землі, відповідно до якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в межах Вишнопільської сільської ради площею 2.54 га строком на 49 років.

Договір зареєстрований у Тальнівському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України», про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 22 серпня 2006 року за №96.(а.с.8-10,45-46)

Згідно зі ст. 21 Закону № 161-XIV, в редакції чинній на час виникнення правовідносин, орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Отже, розмір та умови оплати, указані в договорі, не можуть суперечити чинному на час укладення договору законодавству.

Частиною 2 ст. 23 Закону № 161-XIV, в редакції чинній на час виникнення правовідносин, орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

Пунктом 1 Указу Президента № 92/2002 у редакції, чинній на момент укладення сторонами договору оренди земельної ділянки, визнано одним із пріоритетних завдань пореформеного розвитку аграрного сектора економіки забезпечення підвищення рівня соціального захисту сільського населення, зокрема, шляхом запровадження плати за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних часток (паїв) у розмірі не менше 1,5 відсотка визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, земельної частки (паю) та поступового збільшення цієї плати залежно від результатів господарської діяльності та фінансово-економічного стану орендаря.

Указом Президента України № 725/2008 внесено зміни до Указу Президента № 92/2002 та встановлено розмір орендної плати не менше 3 відсотків визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки. Цей Указ набрав чинності з дня його опублікування. В його тексті відсутнє посилання на те, що його дія розповсюджується на договори, укладені до набрання ним чинності, а тому змінити розмір орендної плати можна лише за згодою сторін.

Виходячи з наведеного Указ Президента № 92/2002 у редакції зі змінами, внесеними Указом Президента № 725/2008 має рекомендаційний характер, він був прийняті після укладення сторонами договору і є підставою для перегляду розміру орендної плати, установленої умовами договору, а не для автоматичної зміни умов договору оренди та підвищення розміру орендної плати.

До вказаних висновків прийшов Верховний Суд України в постанові від 25 червня 2011 року в справі №6-17цс11.

Теж саме стосується і зміни орендної плати, установленої умовами договору, на підставі інших нормативно-правових актів.

За умовами укладеного між сторонами договору оренди земельної ділянки від 4 січня 2006 року орендна плата становить 500.82 гривни за кожен рік, що становить 1.5% вартості земельної ділянки.

Частиною 1 статті 32 Закону України «Про оренду землі», в редакції чинній на час виникнення правовідносин, встановлено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Пунктом д) частини 1 статті 141 ЗК України встановлено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

В пункті 11 укладеного договору сторони домовились, що орендна плата вноситься не пізніше 30 листопада поточного року.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Оскільки за умовами укладеного договору обовязок щодо сплати орендної плати лежить на відповідачеві, то саме останній і має доводити виконання ним вказаного обовязку.

Відповідач, визначеного договором обовязку, щодо сплати орендної плати за 2013-2015 року, позивачу, не виконував, що самим відповідачем було зазначено в запереченні (а.с.53,54) і лише 6 лютого 2016 року вказана заборгованість в сумі 6516.31 гривень була перерахована поштовим переказом позивачу.

Вказана обставина підтверджує доводи позивача, що їй не сплачувалась в строки визначені укладеним договором орендна плата, та містить ознаки системного характеру, а заборгованість була перерахована вже під час розгляду поданого до суду позову, що є підставою для розірвання укладеного договору. (Постанова Верховного Суду України від 25 червня 2011 року в справі №6-17цс11)

Доводи відповідача, що відповідач відмовлялась від отримання орендної плати не підтверджуються наявними у справі доказами.

Окрім цього ЦК України передбачає механізм захисту боржника у разі ухилення кредитора від прийняття виконання зобовязання (ст..537 ЦК України), також маються інші механізми виконання грошового зобовязання в тому числі і шляхом поштового переказу.

Посилання відповідача на довідку Тальнівської ОДПІ та на платіжну відомість на видачу готівки не підтверджують належного виконання відповідачем умов укладеного договору, оскільки з вказаних документів неможливо встановити чи сплачував відповідач вказану у відомості суму саме на виконання умов договору оренди землі від 4 січня 2006 року, так як між сторонами виникли правовідносини і на підставі інших договорів оренди.(а.с.33)

Окрім цього з зазначеної відомості вбачається, що вказана сплата проводиться за 2012 рік.

За таких обставин, колегія суддів, приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог з інших підстав.

Керуючись ст..303,307,309,313,314,316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу дочірнього підприємства «Агрофірма «Байс-Агро» комерційно-виробничої фірми «Байс» - задовольнити частково, а рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 17 травня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення яким:

Позовні вимоги ОСОБА_6 до дочірнього підприємства «Агрофірма «Байс-Агро» комерційно-виробничої фірми «Байс» про розірвання договору оренди землі задовольнити.

Договір оренди землі укладений між ОСОБА_6 та ДП «Агрофірма «Байс-Агро» 04 січня 2006 року, який зареєстрований у Тальнівському районному відділі Черкаської філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» 22 серпня 2006 року за №96 розірвати.

Стягнути з дочірнього підприємства «Агрофірма «Байс-Агро» комерційно-виробничої фірми «Байс» на користь ОСОБА_6 судові витрати в сумі 487 гривень 20 копійок.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :