Номер провадження: 22-ц/785/5730/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Таварткіладзе О.М.

суддів: Кравця Ю.І., Фальчука В.П.

при секретарі: Лопотані В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 04 червня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Великомихайлівського районного суду Одеської області з указаним позовом, у якому, посилаючись на несвоєчасне виконання ОСОБА_2 рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 10 грудня 2013 року у справі № 498/889/13-ц про стягнення з останньої на його користь 7 500 грн. та 19 982 грн. 50 коп., що еквівалентно 2 500 доларів США, боргу, 732 грн. 20 коп. 3 % річних, 2 091 грн. 54 коп. процентів за користування позикою та 303 грн. 06 коп. судового збору, просив стягнути із ОСОБА_2 на свою користь 120 грн. 66 коп. 3 % річних, 382 грн. 16 коп. відсотків за користування позикою, 236 грн. 58 коп. інфляційних втрат та 10 194 грн. 75 коп. різниці між курсом валют.

Рішенням Великомихайлівського районного суду Одеської області від 04 червня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму боргу у звязку із невиконанням рішення суду, а саме: 120 грн 66 коп. 3 % річних, 382 грн 16 коп. відсотків за користування позикою, 236 грн 58 коп. інфляційних втрат та 10 194 грн 75 коп. різниці між курсом валют.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 26 жовтня 2015 року рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 04 червня 2015 року в частині стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 382 грн 16 коп. відсотків за користування позикою та 10 194 грн 75 коп. різниці між курсом валют скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 червня 2016 року рішення апеляційного суду Одеської області від 26 жовтня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на наступних підставах.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Задовольняючи позов, стягуючи з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму боргу у звязку із невиконанням рішення суду, а саме: 120 грн 66 коп. 3 % річних, 382 грн 16 коп. відсотків за користування позикою, 236 грн 58 коп. інфляційних втрат та 10 194 грн 75 коп. різниці між курсом валют, суд першої інстанції виходив з того, що у звязку з невиконанням відповідачем рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 10 грудня 2013 року у справі № 498/889/13-ц про стягнення з нього на користь позивача боргу за договором позики, кредитор вправі ставити питання про стягнення з відповідача відсотків за користування позикою, 3 % річних та інфляційних втрат на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також різниці між курсом валют.

Проте повністю погодитися з усіма такими висновками суду першої інстанції не можна.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що:

10 грудня 2013 року Великомихайлівським районним судом Одеської області у справі № 498/889/13-ц ухвалено рішення про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу за позикою по розписці.

08.01.2014 року ВДВС Великомихайлівського МРУЮ відкрито виконавче провадженя за заявою ОСОБА_3 про примусове виконання виконавчого листа виданого Великомихайлівським районним судом Одеської області 27.12.2013 року та ОСОБА_4 надано срок до 15.01.2014 року на добровільне виконання судового рішення.

03 вересня 2014 року заступником начальника ВДВС Великомихайлівського МРУЮ винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 41406771 з виконання вказаного судового рішення (а. с. 12).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 05.11.2014 року, яке набрало чинності, рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 08.07.2014 року змінено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість, яка утворилася станом на 14.05.2014 року внаслідок несвоєчасного виконання боржником рішенн Великомихайлівського районного суду Одеської області від 10.12.2013 року, яким з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто борг за позикою по розписці в сумі 7 500 грн та 19 982 грн 50 коп., що еквівалентно 2 500 доларів США, боргу; 732 грн 20 коп. 3 % річних, 2 091 грн 54 коп. процентів за користування позикою та 303 грн 06 коп. судового збору

Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилався на те, що у звязку із несвоєчасним виконанням вказаного судового рішення станом на 14 травня 2014 року апеляційним судом встановлено заборгованість у розмірі: три відсотки річних 334,10 грн.; проценти від суми позики на рівні облікової ставки НБУ у розмірі 778,08 грн.;компенсацію інфляційних врат 336, 29 грн. Також станом на 14.05.2014 року апеляційним судом встановлено розмір невиконаних зобов`язань з повернення позики та сплати відсотків у розмірі 19787,51 грн. за рішенням Великомихайлівського районного суду Одеської області від 10.12.2013 року. Проте повністю борг було стягнуто та виконавче провадження закрито лише 03.09.2014 року.

Таким чином, заявлені вимоги про стягнення 3% річних, інфляційних втрат, процентів за користування грошима за період з 15.05.2014 року до 13.08.2014 року стосуються несвоєчасно виконаних зобов`язань, які визначені рішенням Великомихайлівського районного суду Одеської області від 10.12.2013 року в сумі 7 500 грн. та 19 982 грн 50 коп., що еквівалентно 2 500 доларів США - боргу, 732 грн 20 коп. 3 % річних, 2 091 грн 54 коп. процентів за користування позикою та 303 грн 06 коп. судового збору.

Крім того, позивачем заявлені вимоги про стягнення різниці у курсі національної валюти до долару США, пов`язаного із знеціненням національної валюти, що утворилися за час примусового виконання рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 10.12.2013 року починаючи з дня відкриття виконавчого провадження та не виконання його боржником протягом строку, який надавався для добровільного виконання рішення суду 15.01.2014 року і до дня фактичного виконання 13.08.2014 року на загальну суму 9806,55 грн.

Всього ОСОБА_3 позичив ОСОБА_2 за 6-тю розписками:

16.10.2012 року 3000 грн.; 30.10.2012 року 325 доларів США; 05.11.2012 року 500 доларів США; 12.11.2012 року 1500 доларів США; 14.03.2013 року - 4500 грн.; 15.04.2013 року 175 доларів США.

На час ухвалення рішення суду першої інстанції про стягнення позики 10.12.2013 року, районним судом застосовано діючий на той час курс НБУ 7,993 грн. за 1 долар США.

Тому стягнуті зобов`язання в доларах США судом перераховані в гривню, що склало:

325 доларів США 2597,79 грн.; 500 доларів США 3966,50 грн.; 1500 доларів США -11989,50 грн.; 175 доларів США -1398,77 грн.

Як вбачається з матеріалів справи боржник на виконання рішення суду від 10 грудня 2013 року перерахувала на рахунок Відділу ДВС:

11.02.2014 року -500 грн., з яких на рахунок стягувача перераховано 419,36 грн.

11.03.2014 року -2091,54 грн. з яких на рахунок стягувача перераховано 1901,40 грн.

+732,20 грн. з яких на рахунок стягувача перераховано 665,64 грн.

+303,06 грн. з яких на рахунок стягувача перераховано 275,51 грн., а всього 2845,55 грн.

11.04.2014 року -5000 грн. з яких на рахунок стягувача перераховано 4546,46 грн.

11.05.2014 року -2000 грн. з яких на рахунок стягувача перераховано 1818,18 грн.

+982,5 грн, з яких на рахунок стягувача перераховано 893 грн. 18 коп., а всього 2711,36 грн.

11.07.2014 року -7900 грн., з яких на рахунок стягувача перераховано 7181,82 грн.

29.07.2014 року-600 грн. з яких на рахунок стягувача перераховано 545,46 грн.

04.08.2014 року -6500 грн., з яких на рахунок стягувача перераховано 5909,10 грн.

11.08.2014 року -3100 грн., з яких на рахунок стягувача перераховано 2818,19 грн.

14.08.2014 року 4000 грн.. з яких на рахунок стягувача перераховано 3636 грн.

В розумінні ст. ст. 534, 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. У разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій послідовності, якщо інше не встановлено договором: в першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; в дуругу чергу сплачуються проценти і неустойки; в третю чергу основна сума боргу.

Рішеням апеляційного суду Одеської області від 05.11.2014 року з урахуванням вказаних норм законодаства здійснено розрахунок заборгованості ОСОБА_2 перед стягувачем станом на 14.05.2014 року, відповідно до якого розмір боргу відповідача перед позивачем за рішенням суду у зв`язку з внесенням боржником відповідних платежів, зменшився до 19787 грн. 51 коп. При цьому суд вважав, що з боржника на користь стягувача за несвоєчасне виконання судового рішення підлягають стягненню 3 % річних у загальній сумі 334,10 грн., інфляційні втрати на загальну суму 336 грн, 29 коп. та з урахуванням облікової ставки НБУ, що діяла в цей період, проценти за користування позикою в загальній сумі 778,08 грн.

Як вже зазначалося вимоги у даній справі щодо стягнення 3 % річних, інфляційних втрат та процентів за користування позикою заявлені за період з 15.05.2014 року і до часу виконання рішення 13.08.2014 року.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України у справі № 6-1206цс15 від 23.09.2015 року наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України у справі № 6-2759цс15 від 20.01.2016 року частиною другою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобовязання (стаття 625 ЦК України).

Приймаючи до уваги, що у справі, рішення у якій переглядається, вимоги про стягнення 3% річних та про стягнення інфляційних втрат, що передбачені ч.2 ст. 625 ЦК України заявлені з приводу виконання рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 10.12.2013 року, відсутні правові підстави для задоволення вказаних вимог.

Тому рішення суду першої інстанції, яким вказані вимоги задоволені, а саме 3% річних - 120 грн. 66 коп. та інфляційні врати в сумі 236 грн. 58 коп. не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні вказаних вимог.

Водночас є обґрунтованими вимоги про стягнення процентів за користування позикою. Оскільки розмір процентів не був визначений сторонами, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Позивачем наведено розрахунок процентів за користування позикою у мотивувальній частині позовної заяви.

Судова колегія з такими розрахунками у повній мірі погодитися не може виходячи з такого.

Так, позивачем розраховано, що:

- в період з 15 травня по 07 липня 2014 року проценти від суми позики на рівні облікової ставки НБУ складають 278,10 грн. (19787,51 грн. (сума боргу) *9,5%(облікова ставка НБУ):365 (число днів у календарному році)*54 число днів користування позикою);

В цій частині розрахунок процентів є вірним.

- в період з 08 липня 2014 року до 07 серпня 2014 року проценти від суми позики на рівні облікової ставки НБУ складають 86,45 грн. (6151,13 грн. (сума боргу, що залишилася) *9,5%(облікова ставка НБУ):365 (число днів у календарному році)*54 число днів користування позикою).

В даному випадку позивачем безпідставно застосовано показник кількості днів користування позикою 54 днів, оскільки даний період часу з 08.07.2014 року до 07.08.2014 року включно складає 30 днів.

Крім того, позивачем не враховано точні дати надходження коштів від боржника до ДВС.

Так, 7900 грн. до ДВС надійшли 11.07.2014 року, з яких 718 грн. 18 коп. пійшли на сплату виконавчого збору, а решту - 7182 грн. 82 коп. зараховано на сплату боргу.

Тобто з 08.07.2014 року до 11.07.2014 року включно проценти від суми позики складають 20,6 грн. (19787,51(сума боргу) *9,5%(облікова ставка НБУ):365 (число днів у календарному році)*4число днів користування позикою).

Після зменшення боргу на 7182 грн. 82 коп., сума заборгованості становила 12605,69 грн. (19787,51-7182,82).

З 12.07.2014 року до 29.07.2014 року включно проценти від суми позики складають 59,05 грн. (12605,69 (сума боргу) *9,5%(облікова ставка НБУ):365 (число днів у календарному році)*18число днів користування позикою).

29.07.2014 року до ДВС надійшли 600 грн., з яких на сплату виконавчого збору пішли 54 грн. 54 коп., а решта 545,46 коп. зараховані на сплату боргу.

Після зменшення боргу на 545 грн. 46 коп., сума заборгованості становила 12060,23 грн. (12605,69-545,46).

З 30.07.2014 року до 01 .08.2014 року включно проценти від суми позики складають 09,42 грн. (12060,23 (сума боргу) *9,5%(облікова ставка НБУ):365 (число днів у календарному році)*3число днів користування позикою).

01.08.2014 року боржником внесені 6500 грн., з яких на сплату виконавчого збору пійшли 590 грн. 90 коп., а решта 5909 грн. 10 коп. зараховані на сплату боргу.

Після зменшення боргу на 5909 грн. 10 коп., сума заборгованості становила 6151,13 грн. (12060,23-5909,10).

З 02.08.2014 року до 08.08.2014 року включно проценти від суми позики складають 11,20 грн. (6151,13 (сума боргу) *9,5%(облікова ставка НБУ):365 (число днів у календарному році)*7число днів користування позикою).

08.08.2014 року боржником внесені 3100 грн., з яких на сплату виконавчого збору пійшли 281,81 грн., а решта 2818,19 грн. зараховані на сплату боргу.

Після зменшення боргу на 2818 грн. 19 коп., сума заборгованості становила 3332,94 грн. (6151,13-2818,19).

З 09.08.2014 року до 13.08.2014 року включно проценти від суми позики складають 04,40 грн. (3332,94 (сума боргу) *9,5%(облікова ставка НБУ):365 (число днів у календарному році)*5число днів користування позикою).

14.08.2014 року боржником внесено остаточну суму боргу, що не заперечувалося позивачем і підтверджено матеріалами справи.

Таким чином загальна сума процентів становить 382 грн. 77 коп.

Проте позивачем заявлено до стягнення процентів 382 грн. 16 коп.

Оскільки апеляційний суд позбавлений процесуального права уточнювати позовні вимоги а заявлена сума стягнення не перевищує розраховану апеляційним судом, то стягненню підлягають проценти за користування позикою в межах заявленого позову, тобто 382 грн. 16 коп.

Оскільки районним судом позовні вимоги у заявленому розмірі задоволені, підстави для скасування або зміни рішення суду в цій частині відсутні.

Крім того, позивачем заявлені вимоги про стягнення різниці у курсі національної валюти до долару США, пов`язаного із знеціненням національної валюти, що утворилися за час примусового виконання рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 10.12.2013 року починаючи з дня відкриття виконавчого провадження та не виконання його боржником протягом строку, який надавався для добровільного виконання рішення суду 15.01.2014 року і до дня фактичного виконання 13.08.2014 року на загальну суму 10194,75 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 36 цього Закону Національний банк встановлює офіційний курс гривні до іноземних валют та оприлюднює його.

Отже офіційний курс гривні до іноземних валют в різні періоди часу може змінюватися (зростати або падати).

З метою захисту інтересів кредиторів та недопущення порушення прав боржників, враховуючи змінний (динамічний, не статичний) курс валют одна до одної, встановлюючи, що зобов`язання має бути виконано у гривнях, законодавець разом з тим у ч.2 ст. 533 ЦК України передбачив, що якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Однак судом виконання зобов`язання визначено у гривнях на час ухвалення рішення 10.12.2013 року.

Проте на час виконання рішення національна валюта до долару США значно знецінилася, курс долару значно зріс, внаслідок чого утворилася різниця у курсі гривні до доларів США.

При таких обставинах, стягнення різниці у курсі валют (гривні до долару США), є способом захисту права кредитора. Оскільки законодавством у разі визначення грошового еквіваленту в іноземній валюті передбачено можливість виконання зобов`язання у гривнях з визначенням грошового еквіваленту в іноземній валюті на день платежу (фактичного виконання зобов`язання), то у разі, якщо судом визначено виконання зобов`язання без дотримання норми ч.2 ст. 533 ЦК України (щодо визначення курсу на день платежу), то стягнення різниці у курсі на день платежу (фактичного виконання зобов`язання) у порівнянні з курсом на день ухвалення судом рішення (виконання позивачем розрахунку заборгованості тощо), не порушує права боржника і є належним способом захисту прав кредитора.

Як вбачається з матеріалів справи грошові кошти по 4 розпискам надані у доларах США:

30.10.2012 року 325 доларів США; 05.11.2012 року 500 доларів США; 12.11.2012 року 1500 доларів США; 15.04.2013 року 175 доларів США.

Ухвалюючи рішення про стягнення заборгованості за вказаними розписками суд першої інстанції у рішенні від 10.12.2013 року застосував курс НБУ долара США до гривні , що діяв на час ухвалення рішення 7,993 гривні за 01 долар США.

Тому стягнуто було за розписками від: 30.10.2012 року (2-га розписка за хронологією) 2597,79 грн. (еквівалент 325 доларів США); 05.11.2012 року (3-тя розписка за хронологією) 3996.5 грн. (еквівалент 500 доларів США); 12.11.2012 року (4-та розписка за хронологією) 11989,5 грн. (еквівалент 1500 доларів США); 15.04.2013 року (6-та розписка за хронологією) 1398,77 грн. (еквівалент 175 доларів США).

Крім того, суд, як вже зазначалося також стягнув за розпискою від 16.10.2012 року 3000 грн. (1-ша розписка за хронологією) та за розпискою від 14.03.2013 року 4500 грн. (5-та розписка за хронологією);

З вказаними розписками розрахунок боржником здійснений в хронологічному порядку наступним чином:

11.04.2014 року боржником внесені 4983 грн. Тобто відповідач погасила борг по першій розписці (3000 грн.) та частково по 2-й розписці 1983,63 грн. (залишок 614,16 грн.), що на час ухвалення рішення 10.12.2013 року становило 248,17 грн. (7.993 грн.за 1 долар США). Проте на день фактичної виплати боргу 248,17 доларів США вже становили 3220,50 грн.

Різниця між курсом валют склала 1236 грн. 87 коп. (3220 грн. -1983 грн.).

08 травня 2014 року боржник сплатила 2711 грн. 36 коп. На час ухвалення рішення 10.12.2013 року це складало 339,21 доларів США. Тобто відповідач погасила борг по 2-й розписці (325 доларів США, еквівалент 2597,72 грн. на час ухвалення судом рішення 10.12.2013 року) та частково по 3-й розписці 2097,20 грн. (залишок 1899,30 грн.) На час фактичної сплати 339,21 доларів США складає 3932,73 грн. Різниця між курсом валют склала 1221 грн. 37 коп. (3932,73-2711,36).

11 липня 2014 року боржник внесла на погашення боргу 7181.82 грн. На час ухвалення рішення 10.12.2013 року це складало 898, 51 доларів США (7.993 грн.за 1 долар США). Тобто відповідач погасила залишок боргу по 3-й розписці 1899,30 грн. та частково сплатила борг по 4-й розписці 5282,52 грн. (залишок 6706,98 грн.). На час фактичної сплати боргу за 3-ю розпискою 898,51 доларів США складає 10506,98 грн. (11,69 грн. за 1 долар США). Різниця між курсом валют склала 3325,17 грн. (10506,98 7181,82).

29.07.2014 року відповідач внесла 545,46 грн., залишок боргу по 4-й розписці склав 6161,52 грн. На час ухвалення рішення 10.12.2013 року 545,46 доларів США становило 68,24 доларів США. На час фактичної оплати боргу 68,24 доларів США становило 818,04 грн. Різниця між курсом валют склала 272,58 грн. (818,04 545,46).

04.08.2014 року відповідач внесла 5909,10 грн., залишок боргу по 4-й розписці склав 252,42 грн. (6161,52-5909,10), що на час ухвалення рішення дорівнювало еквіваленту 31,59 доларів США. На час ухвалення рішення 10.12.2013 року 5909,10 грн. становило еквівалент 739,28 доларів США. На час фактичної оплати боргу 739,28 доларів США становило 9006 грн. 72 коп. Різниця між курсом валют склала 3097,62 грн. (9006,72 5909,10).

08.08.2014 року боржник внесла на погашення боргу 2818,19 грн. та остаточно погасила залишок боргу за 4-ю розпискою 252,42 грн. (31,59 доларів США на 10.12.2013 року). Таким чном боржником погашено борг за 4-ю розпискою (1500 доларів США, еквівалент 11989,5 грн. на час ухвалення рішення суду 10.12.2013 року за курсом 7.993 грн.за 1 долар США) та частково погашено борг по 5-й розписці 2565,77 грн. На час ухвалення рішення 252,42 грн. становило 31,59 доларів США, на час фактичного розрахунку 31,59 доларів США складає 398,03 грн. (12,60 грн. за 1 долар США). Різниця між курсом валют склала 145,54 грн. (398,03 252,49).

13.08.2014 року боржник внесла на погашення боргу 3636 грн. та погасила залишок по 5-й розписці та сплатила борг по 6-й розписці 1398,77тощо. На момент ухвалення рішення це складало доларів США 175 доларів США (7.993 грн.за 1 долар США). На час фактичної сплати боргу 175 доларів США складає 2994,37 грн. (13,11 грн. за 1 долар США). Різниця між курсом валют склала 895,6 грн. (2994,37 1398,77).

Таким чином загальна сума різниці між курсом валют складає 10194,75коп. (1236,87+1221,37+ 3325,17+272,58+3097,62+145,54+ 895,60).

Проте позивачем заявлено до стягнення різниці між курсом національної та іноземної валюти (долари США) 10 194 грн. 75 коп.

Таким чином, розрахунок, наведений позивачем в уточненому позові відповідає встановленим у справі обставинам і заснований на законодавстві.

Оскільки районним судом позовні вимоги у заявленому розмірі задоволені, підстави для скасування або зміни рішення суду в цій частині відсутні.

Доводи апеляційної скарги, висновок суду в частині задоволення вимог у заявленому позивачем розмірі про стягнення процентів за користування позикою на рівні облікової ставки НБУ за весь час користування та різниці у курсі національної валюти до длару США (валюта зобов`язання), не спростовують, доказами не підтверджені, фактично зведені до переоціник тих доказів, які вірно зібрані та оцінені районним судом.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції в частині стягнення 3% річних 120,66 грн. та інфляційних втрат 236,58 грн. (всього разом 357,24 грн.) скасуванню з підстав наведених в цьому рішенні з відмовою у задоволенні даних вимог. В іншій частині рішення слід залишити без змін.

У відповідності до ч. 5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справу на новий розгляд , змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки внаслідок ухвалення апеляційним судом власного рішення, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені частково, то понесені та документально підтверджені судові витрати підлягають відшкодуванню з урахуванням пропорційності задоволених позовних вимог.

Як роз`яснено в абз 1 п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгяду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом «Про судовий збір»).

Загальна сума заявлених вимог складає 10934 грн. 15 коп. Згідно з рішенням апеляційного суду задоволено вимог на загальну суму 10576 грн. 91 коп., що становить 96,73% від суми заявлених вимог. Судовий збір за подання позову до суду першої інстанції сплачено у розмірі 243 грн. 60 коп. (мінімальний розмір передбачений Закону України «Про судовий збір»). Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно задовленим вимогам 96,73% від 243 грн. 60 коп., що становить 235 грн. 64 коп.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 317 ЦПК України, судова колегія

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 04 червня 2015 року в частині стягнення трьох відсотків річних в сумі 120,66 грн.та компенсації інфляційних витрат в сумі 236 грн. 58 коп. - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення трьох відсотків річних в сумі 120,66 грн. та компенсації інфляційних витрат в сумі 236 грн. 58 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати у вигляді судового збору сплаченого за подання позову до суду в сумі 235 грн. 66 коп.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили рішенням суду.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: Ю.І. Кравець

ОСОБА_5