АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів - Левенця Б.Б., Рубан С.М.

при секретарі: П'ятничук В.Г.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 11 травня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Притулок для тварин» про визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а :

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до КП «Притулок для тварин» про визнання незаконним звільнення позивача з посади водія автотранспортних засобів КП «Притулок для тварин», просив поновити його на вказаній посаді та стягнути з відповідача заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 11.05.2016 у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Посилається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи. В обґрунтування своїх доводів вказує, що позивач має вищу серед інших кваліфікацію, стаж роботи на підприємстві. Зазначив, що профком не надав своєї згоди на вивільнення позивача та заяви про відмову в переведенні на іншу роботу ОСОБА_1 не писав.

Справа № 758/5386/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/9537/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Богінкевич С.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції з урахуванням повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами та дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, дійшов до висновку, що відповідачем при звільненні позивача було дотримано порядок, встановлений законодавством, а позовні вимоги позивача необґрунтовані та не підтверджені належними та допустимими доказами.

З таким висновком погоджується і колегія суддів.

З матеріалів справи вбачається, що з 11.06.1998 ОСОБА_1 працював на ДКП КМГ Центр «Тварини в місті» (перейменовано у КП КМЦ «Тварини в місті») на посаді водія транспортних засобів, а 29.08.2003 звільнений по переводу у зв'язку з реорганізацією до КП «Притулок для тварин», що підтверджується відповідним записом у трудовій книжці (а. с. 4-7). Рішенням Київської міської ради «Про діяльність комунального підприємства «Центр ідентифікації тварин» та комунального підприємства «Притулок для тварин» від 04.03.2015 №194/1059, Київська міська рада вирішила припинити комунальне підприємство «Притулок для тварин» шляхом приєднання до комунального підприємства «Київська міська лікарня ветеринарної медицини» (а. с. 73). З метою реалізації вищевказаного рішення Київської міської ради, виконавчим органом Київської міської ради (КМДА) прийнято розпорядження №529 від 04.06.2015 «Про організаційно-правові заходи щодо виконання рішення Київської міської ради від 04 березня 2015 року №194/1059 «Про діяльність комунального підприємства «Центр ідентифікації тварин» та комунального підприємства «Притулок для тварин» (а. с. 74-75). Оскільки, до комісії з припинення юридичної особи або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи наказом №25-ОП від 18.02.2015 «Про скорочення чисельності працівників», було вирішено: затвердити новий штатний розклад з 21.04.2015; доручити начальникам відділів і служб повідомити працівників підприємства про подальше звільнення у зв'язку із скороченням штату (а. с. 8). 08.12.2015 виконавчим органом Київської міської ради (КМДА) прийнято розпорядження №1193 «Про затвердження змін до складу комісії з припинення комунального підприємства «Притулок для тварин» шляхом приєднання до комунального підприємства «Київська міська лікарня ветеринарної медицини» на чолі з головою комісії з припинення - директором комунального підприємства «Київська міська лікарня ветеринарної медицини» ОСОБА_5 (а. с. 78). Відповідно до наказу КМДА КП «Притулок для тварин» від 15.01.2015 №4 про зміни в штатному розписі підприємства було наказано прийняти до виконання проект штатного розпису на 2015 рік, вжити організаційно-правові заходи, пов'язані із змінами в організації виробництва і праці (а. с. 42). Відповідно до звітності інформації про заплановане вивільнення від 20.02.2015 серед посад, які було заплановано вивільнити, зокрема, зазначено - водій автотранспортних засобів, 2 працівника, дата наказу про попередження - 18.02.2015, заплановано дату вивільнення - 20.04.2015 (а. с. 41). 18.02.2015 позивача було повідомлено особисто про те, що відповідно до вищезазначеного наказу посаду водія автотранспортних засобів служби моніторингу та регулювання чисельності тварин, яку він обіймав з 01.02.2003 скорочується, у зв'язку з чим він підлягав вивільненню з 21.04.2015 та водночас йому було запропоновано роботу на підприємстві на посаді підсобного робітника служби утримання тварин, від якої він відмовився (а. с. 79). Відповідно до наказу №42-ОП від 14.04.2015 ОСОБА_1 було запропоновано вакантну посаду кухаря служби утримання тварин, останній з наказом ознайомився та на неї не погодився (а. с. 49-50). Також відповідно донаказу №44-ОП від 20.04.2015 було запропоновано посаду охоронника центру захисту тварин, від якої також позивач відмовився (а. с. 51-52). 21.04.2015 відповідно до Наказу №38-К ОСОБА_1 було звільнено із посади водія автотранспортних засобів, у зв'язку із скороченням штату працівників п. 1 ст. 40 КЗпП України (а. с. 3). Матеріали справи свідчать, що відповідно до характеристики ОСОБА_1, наданої начальником служби моніторингу та регулювання чисельності тварин, водій автотранспортних засобів позивач тривалий час перебував на простої та роботу водія не виконував (а. с. 84). Позивач, вважаючи своє звільнення, як працівника, за скороченням штатів незаконним, звернувся із відповідним позовом до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Крім того, згідно з ч. 2 ст.40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Статтею 49-2 КЗпП Українипередбачено, що про наступне звільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Згідно з п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 №9, розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норми законодавства, що регулюють звільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався звільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне звільнення.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти до висновку про те, що для того, щоб звільнити працівника на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, роботодавець повинен вручити працівнику письмове повідомлення про скорочення та надати йому можливість переходу на інші посади. Відмова в переході на нову роботу або згода працівника має бути складена в письмовій формі. При скороченні персоналу роботодавець може пропонувати працівнику перехід на оплачувану нижче посаду, а вже працівник приймає рішення погодитися на неї чи ні. У разі порушення даних термінів, працівник має право подати до суду позов про незаконність проведення процедури.

Матеріали справи свідчать, що відповідно до наказу КМДА КП «Притулок для тварин» від 15.01.2015 №4 про зміни в штатному розписі підприємства було наказано прийняти до виконання проект штатного розпису на 2015 рік, вжити організаційно-правові заходи, пов'язані із змінами в організації виробництва і праці (а. с. 42). Відповідно до звітності інформації про заплановане вивільнення від 20.02.2015 серед посад, які було заплановано вивільнити, зокрема, зазначено - водій автотранспортних засобів, 2 працівника, дата наказу про попередження - 18.02.2015, заплановано дату вивільнення - 20.04.2015 (а. с. 41).

Як встановлено при розгляді справи в суді першої та апеляційної інстанцій, відповідачем були запропоновані всі наявні вакантні посади на виконання положень ст. 49-2 КЗпП України станом на 18.02.2015, 14.04.2015, 20.04.2015, однак ОСОБА_1 від них відмовився, про що свідчить його підпис (а. с. 50, 52, 79).

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував положення ст. 42 КЗпП України, відповідно до яких при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається особам, з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, колегія суддів вважає такими, що висновків суду не спростовують, враховуючи, що згідно матеріалів справи позивача тривалий час (майже рік) перебував на простої та роботу водія не виконував, в зв'язку з чим відсутні об'єктивні дані про встановлення продуктивності його праці.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо недостатньої обґрунтованості висновку профспілкового органу вказаного підприємства про відмову у наданні згоди на звільнення позивача, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 43 КЗпП України, яка узгоджується з положеннями ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з'явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності. У разі, якщо виборний орган первинної профспілкової організації не утворюється, згоду на розірвання трудового договору надає профспілковий представник, уповноважений на представництво інтересів членів професійної спілки згідно із статутом. Виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) дав згоду на розірвання трудового договору. Якщо працівник одночасно є членом кількох первинних профспілкових організацій, які діють на підприємстві, в установі, організації, згоду на його звільнення дає виборний орган тієї первинної профспілкової організації, до якої звернувся власник або уповноважений ним орган. Рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі, якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника). Власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір не пізніш як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Враховуючи, що у зазначених нормах зміст поняття обґрунтованості рішення профспілкового органу закон не розкриває, то така обґрунтованість повинна оцінюватись судом виходячи із загальних принципів права і засад цивільного судочинства (стаття 8 Конституції України, стаття 3 ЦК України, статті 1, 213 ЦПК України).

Отже, рішення профспілкового органу про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути достатньо аргументованим та містити посилання на правове обґрунтування незаконності звільнення працівника. (Правова позиція, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 01.07.2015 у справі № 6-119цс15).

Матеріали справи свідчать, що відповідно до протоколу розширеного засідання профкому №9 ППО КП «Притулок для тварин» від 11.03.2015 на підставі п. 3 ст. 42 КЗпП України профком не надав попередньої згоди на вивільнення ОСОБА_1 (а. с. 12-13). Будь які правові аргументи про відмову у звільненні зазначеного працівника у тексті рішення відсутні.

Враховуючи наведені обставини колегія суддів вважає, що у відповідача були усі правові підстави не враховувати вказане рішення профспілкової організації при вирішенні питання щодо звільнення вказаного працівника.

На підставі викладеного з урахуванням того, що при розгляді справи в суді першої інстанції було встановлено, що скорочення вказаної посади позивача входило в виключну компетенцію відповідача, колегія суддів висновок суду першої інстанції щодо необґрунтованої відмови Первинній профспілковій організації КП «Притулок для тварин» у скороченні позивача вважає також правильним.

Доводи апеляційної скарги фактично повторюють позовні вимоги, по яким суд першої інстанції зробив висновки, з якими погоджується і колегія суддів в зв'язку з чим вони не можуть бути підставою для скасування або зміни рішення суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, вимоги апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

На підставі наведеного з урахуванням вимог ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,304,308,313,314,315,325 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 11 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: Б.Б. Левенець

С.М.Рубан