АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2016 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Білич І.М.

ПоливачЛ.Д.

при секретарі Литвиненку Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 15 січня 2016 року, -

у с т а н о в и в :

У серпні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 15 січня 2016 року позов задоволено: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» 1996717,13 грн. заборгованості по кредиту, 203530,47 грн. заборгованості по процентах, 29258,03 грн. пені, 185,02 грн. річних від простроченої заборгованості по кредиту, 24,33 грн. річних від простроченої заборгованості по процентах; стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 3654,00 грн.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 30 березня 2016 року виправлено описку в заочному рішенні суду від 15 січня 2016 року та викладено вступну частину рішення в наступній редакції: «15 січня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі».

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 25 квітня 2016 року в задоволенні заяви відповідача про перегляд заочного рішення відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та постановити ухвалу, якою позовну заяву залишити без розгляду.

Представник відповідача, зокрема, посилається на ті обставини, що суд дійшов помилкового висновку про задоволення позову, оскільки в суду не було підстав розглядати позовну заяву. Зазначає, що в банку запроваджено тимчасову адміністрацію, а станом на видачу довіреності на представника ОСОБА_3

_____________________________________________________

Справа № 760/16458/15-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/8568/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Шереметьєва Л.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

тимчасової адміністрації не існувало. Крім того, зазначив, що повідомляв суд про намір заявити в судовому засіданні про застосування строків позовної давності.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_6, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибули, подали клопотання про відкладення розгляду справи для можливості позасудового врегулювання питання заборгованості та порозуміння з банком, однак повідомлені ним причини неявки неповажні, у зв'язку із чим колегія суддів вважала за можливе слухати справу у їх відсутність на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Представник ПАТ «Дельта Банк», належним чином повідомленого про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку із чим колегія суддів вважала за можливе слухати справу у його відсутність на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Перевіривши законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення виходячи з наступного.

Під час розгляду справи судом встановлено, що 24 травня 2007 року між ПАТ «Сведбанк» та відповідачем був укладений кредитний договір № 0050/0507/88-138, відповідно до якого банк надав відповідачу на умовах повернення, строковості та платності кредит у розмірі 85 000,00 доларів США (а. с. 6-11).

Відповідно до умов кредитного договору термін користування кредитними коштами становить до 24 травня 2017 року зі сплатою відсотків у розмірі 14 %.

12 січня 2009 року між сторонами була підписана додаткова угода № 1 до кредитного договору № 0050/0507/88-138, якою сторони обумовили порядок сплати кредиту, а додатком № 2 сторони узгодили графік погашення заборгованості (а. с. 12-14).

19 квітня 2012 року між сторонами був укладений договір про внесення змін та доповнень № 2 до кредитного договору, згідно з положенням п. 1.1. якого розмір простроченої заборгованості за кредитом на дату укладання складає 71 510,00 доларів США, а по процентах 25 171,25 доларів США.

Крім того, сторони змінили термін користування кредитом до 24 травня 2030 року.

Додатком № 3 затверджено графік погашення заборгованості суми кредиту у розмірі 96 681, 25 доларів США (а. с. 15-21).

19 квітня 2012 року сторони уклали договір про внесення змін та доповнень № 3 до кредитного договору, згідно його умов позичальник зобов'язаний сплачувати в термін до 10 числа кожного наступного місяця фіксований платіж у розмірі 1226,96 доларів США.

Відповідно до п. п. 8.1 договору за порушення строків сплати процентів за користування кредитом банк нараховує відповідачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення.

Згідно п. п. 8.2 за порушення зобов'язань, передбачених п. п. 5.5., 5.8 цього договору, позичальник сплачує штраф у розмірі 1 % від суми кредиту (а. с. 22-30).

Того ж дня сторони уклали Договір про внесення змін та доповнень № 4 до кредитного договору, яким було змінено розмір процентів за користування кредитом: 14 % річних за період від дати укладання цього договору по 19 квітня 2012 року включно; 8 % річних за період за користування кредитом з 20 квітня 2012 року по 9 березня 2013 року; 10 % річних за період за користування кредитом з 10 березня 2013 року по 9 березня 2014 року; 11,90 % річних за період за користування кредитом з 10 березня 2014 року по 9 березня 2015 року; 15,38 % річних за період за користування кредитом з 10 березня 2015 року по 24 травня 2030 року.

Згідно п. 2 договору позичальник зобов'язаний сплачувати з 10 червня 2012 року в термін до 10 числа кожного наступного місяця фіксований платіж у розмірі 844,18 доларів США.

Починаючи з 10 квітня 2013 року в термін до 10 числа кожного наступного місяця фіксований платіж у розмірі 960,98 доларів США, з 10 квітня 2014 року в термін до 10 числа кожного наступного місяця фіксований платіж у розмірі 1073,60 доларів США, з 10 квітня 2015 року в термін до 10 числа кожного наступного місяця фіксований платіж у розмірі 1284,44 доларів США (а. с. 31-32).

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором, за умовами якого позивач набув права вимоги за кредитним договором, укладеним з відповідачем (а. с. 6-9, 46-50).

У зв'язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору станом на 28 липня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 2 229 714,98 грн., яка складається з: 1 996 717,13 грн. - тіло кредиту; 203 530,47 грн. - відсотки; 29 258,03 грн. - пеня; 185,02 грн. - сума за ставкою 3 % від простроченої заборгованість по тілу кредиту; 24,33 грн. - сума за ставкою 3 % від простроченої заборгованість по відсоткам.

Вимога позивача від 13 серпня 2015 року про погашення заборгованості залишена без виконання (а. с. 36-43).

Задовольняючи позов та стягуючи з ОСОБА_2 суму заборгованості, суд виходив з того, що позивачем доведено факт неналежного виконання відповідачем своїх обов'язків за кредитним договором.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції законними та обґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Положеннями ст. ст. 526, 527 ЦК України закріплений обов'язковий характер зобов'язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Згідно з детальним розрахунком заборгованості, відповідач ОСОБА_2 станом на 28 липня 2015 року порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість у розмірі 2 229 714,98 грн., яка складається з: 1 996 717,13 грн. - тіло кредиту; 203 530,47 грн. - відсотки; 29 258,03 грн. - пеня; 185,02 грн. - сума за ставкою 3 % від простроченої заборгованість по тілу кредиту; 24,33 грн. - сума за ставкою 3 % від простроченої заборгованість по відсоткам (а. с. 100-101).

Відповідно до змісту ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому, вимагати дострокового повернення, частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, оцінивши зібрані по справі докази у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України, дійшов законних та обґрунтованих висновків про те, що відповідач

ОСОБА_2 порушив умови кредитного договору, у зв'язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 2 229 714,98 грн., яка підлягає стягненню з нього на користь позивача.

Доводи особи, яка подала скаргу, що судом порушені його процесуальні права та його представника, оскільки вони були позбавлені можливості надати суду заперечення проти позову, докази, подати заяву про застосування строків позовної давності, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що у встановленому процесуальним законом порядку відповідач ОСОБА_2 та його представник повідомлялися про судові засідання, відповідач не навів поважних причин, які перешкоджали йому особисто з'явитися до суду або вирішити питання про належне представництво його інтересів у суді іншим представником.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Суд повинен контролювати процесуальну поведінку осіб, які беруть участь у справі, так як на них поширюється порядок цивільного судочинства, а значить обов'язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки, а також нести відповідальність за зловживання правом. В прямі обов'язки осіб, що беруть участь у справі, входить дотримання процесуальної дисципліни на протязі всього провадження у справі.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги щодо відсутності повноважень представника позивача та не підтримання у зв'язку з цим позовної заяви, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 246 ЦК України довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

Так, в матеріалах справи міститься довіреність ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В., який діє на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 2 жовтня 2015 року № 181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатору банку у ПАТ «Дельта Банк» з 5 жовтня 2015 року, а також на підставі наказу «Про виконання обов'язків уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» № 1-А від 5 жовтня 2015 року, на уповноваження ОСОБА_3 представляти інтереси довірителя ПАТ «Дельта Банк» (а. с. 84 - довіреність від 15 жовтня 2015 року, 160 - довіреність від 12 лютого 2016 року).

Подібним доводам ОСОБА_2 була надана оцінка під час розгляду його заяви про перегляд заочного рішення, та, як вбачається з ухвали Солом'янського районного суду м. Києва від 25 квітня 2016 року, їх було визнано необґрунтованими.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, не відносяться до підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Судом також вірно вирішено питання про розподіл судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції законними та такими, що відповідають дійсним обставинам справи. Судом повно та всебічно з'ясовано фактичні обставини, вірно встановлено правовідносини сторін та правильно застосовано відповідну норму закону, що їх регулює, з огляду на що апеляційна скарга має бути відхилена на підставі п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 15 січня 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.М. Вербова

Судді: І.М. Білич

Л.Д. Поливач