АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 621/755/13-ц Головуючий суддя І інстанції Нестерцова Н.В.
Провадження № 22-ц/790/3217/16 Суддя доповідач Овсяннікова А.І.
Категорія: Скарги на дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, що розглядаються в порядку цивільного судочинства
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Бездітко В.М., Сащенко І.С.

при секретарі - Дашковської Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 06 квітня 2016 року по цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції в Харківській області Шевчука Андрія Івановича у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи: відділ Державного земельного агентства у Зміївському районі Харківської області, Зміївська міська рада Харківської області про встановлення меж земельної ділянки в натурі та поновлення прав, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2015 року та у січні 2016 року ОСОБА_1 звернулась зі скаргами на дії державного виконавця державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції в Харківській області Шевчука Андрія Івановича.

В обґрунтування скарг зазначає, що рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 27 серпня 2015 року позов ОСОБА_3 про встановлення меж земельної ділянки в натурі та поновлення прав задоволено частково.

Зобов'язано її встановити межі належної їй земельної ділянки по АДРЕСА_1 згідно Державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_2 від 14 листопада 2001 року;

зобов'язано повернути ОСОБА_3 самовільно зайняту земельну ділянку, загальною площею 08 кв.м., відповідно до схеми в додатку №3 висновку судової земельно-технічної експертизи № 7827 від 26.01.2015 року на лінії межування із земельною ділянкою НОМЕР_1, позначену буквами «г,в,ж,б,е» відмічену синім кольором;

зобов'язано знести шиферний паркан з боку північно-східної сторони (земельна ділянка НОМЕР_1) довжиною 4,93 м та з боку АДРЕСА_1 довжиною 01 м відповідно до схеми в додатку №3 висновку судової земельно-технічної експертизи № 7827 від 26 січня 2015 року на лінії розмежування, позначену буквами « г,в,ж,б,е» відмічену синім кольором.

Рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області від 18 листопада 2015 року зобов'язано її встановити довгострокові межові знаки на відстані не менше 1,0 м від стіни одноповерхової будівлі ОСОБА_3, розташованої по АДРЕСА_1

14 грудня 2015 року державним виконавцем ДВС Зміївського РУЮ Харківської області Шевчуком А.І. на підставі виконавчого листа № 621/755/13-ц від 08 грудня 2015 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та визначено час до 21 грудня 2015 року для добровільного виконання рішення суду.

В строк до 21 грудня 2015 року нею виконано рішення судів, а саме: знесено шиферний паркан з боку північно-східної сторони (земельна ділянка НОМЕР_1) довжиною 4,93 м та з боку АДРЕСА_1 довжиною 1м відповідно до схеми в додатку №3 зазначеного вище висновку судової земельно-технічної експертизи; перераховано судові витрати на суму 6092,71 грн. Також, за бажанням відповідачки, нею встановлені довгострокові межові знаки на постійній основі у вигляді металевих стовпів вздовж всієї ділянки.

Про виконання рішення нею заявою повідомлено державного виконавця

Однак, державний виконавець почав примусове виконання рішення.

22 грудня 2015 року державним виконавцем винесено постанови про стягнення з неї виконавчого збору в розмірі 1020 грн. та накладення штрафу 170 грн. за невиконання судового рішення.

Підставою для примусового виконання рішення суду, як вбачається з постанов, є заява стягувача та акт державного виконавця, який їй вручено не було та до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень внесено не було.

28 грудня 2015 року державним виконавцем було вручено постанову про накладення штрафу у розмірі 340 грн. за повторне невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення та лист, яким повідомлено про примусове виконання рішення 30 грудня 2015 року.

30 грудня 2015 року на її земельній ділянці державний виконавець Шевчук А.І. та представник стягувача намагалися розпочати незаконне будівництво паркану на її земельній ділянці. Вона перешкоджала цьому, оскільки будівництво паркана протирічить законодавству та державним будівельним нормам. З обох сторін викликалась поліція.

Просить визнати дії державного виконавця неправомірними щодо відмови у закінченні виконавчого провадження, стягнення з неї виконавчого збору та штрафу та скасувати постанови державного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та штрафів.

Скасувати постанови державного виконавця від 22 грудня 2015 року про стягнення з неї виконавчого збору та накладення штрафу.

Скасувати постанову державного виконавця щодо стягнення повторного штрафу від 28 грудня 2015 року.

Ухвалою суду від 05 квітня 2016 року провадження по скаргам ОСОБА_1 об'єднанні в одне провадження.

Старший державний виконавець Зміївського РУЮ Шевчук А.І. заперечував проти скарг.

Пояснив, що згідно виконавчого листа № 621/755/13-ц від 08 грудня 2015 року було відкрите виконавче провадження 14 грудня 2015 року, копію якого 15 грудня 2015 року вручив ОСОБА_1 Їй було запропоновано до 21 грудня 2015 року самостійно виконати рішення суду та роз'яснено, що при невиконанні рішення в наданий для самостійного виконання строк; ненаданням боржником документального підтвердження виконання рішення, буде розпочато примусове виконання рішення зі стягненням з боржника виконавчого збору та пов'язаних з проведенням виконавчих дій витрат.

До 21 грудня 2015 року ОСОБА_1 рішення суду не виконала за виключенням сплати судових витрат.

22 грудня 2015 року з ОСОБА_1 постановою було стягнуто виконавчий збір у розмірі 1020 грн. у зв'язку з невиконанням судового рішення.

Цього дня на ОСОБА_1 було накладено штраф у розмірі 170 грн. за невиконання рішення суду.

ОСОБА_1 повторно надавався строк до 26 грудня 2015 року для самостійного виконання рішення суду.

У зв'язку з невиконанням рішення суду боржника було повторно оштрафовано на 340 грн. та призначений час для примусового виконання рішення суду.

ОСОБА_1 рішення суду 30 грудня 2015 року не виконано.

Станом на час розгляду скарги рішення суду у повному обсязі не виконано.

Представник стягувача ОСОБА_3 вказала, що ОСОБА_1 лише сплачено судові витрати, інша частина рішення не виконувалась і не виконана.

Зазначила, що за власні кошти були придбані металеві стовпчики для встановлення довгострокових межових знаків на відстані 1 м від стіни нежитлової будівлі у кількості 12 шт.

Ці стовпичики були встановлені найнятими нею працівниками повз стіни будівлі на відстані 1 м. на бетонній основі.

Однак, ОСОБА_1 демонтувала частину стовпчиків 9 шт., залишивши 1 стовпчик на куті будівлі зі сторони вулиці, другий через 25 м. в кінці будівлі, що перешкоджає обслуговувати будівлю для чого й було прийняте рішення судом. Крім того, боржник не демонтувала паркан на відстані 1 м з боку вулиці та 4,93 м. з північно-східної сторони будівлі, що робить неможливим зайти на ділянку з метою ремонтних робіт стіни будівлі, не повернула стягувачці 8 кв.м. землі.

Доля 9 стовпчиків межових знаків невідома, що спричинило майнову шкоду.

Представник Зміївської міської ради Харківської області просила ухвалити рішення відповідно закону.

Представник відділу Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області в судове засідання не з'явився.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 06 квітня 2016 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою задовольнити скаргу.

Зазначає, що рішення суду нею було виконано, про що повідомлено державного виконавця. Однак, державний виконавець після отримання повідомлення про виконання рішення суду не вийшов на місцевість та не перевірив виконання рішення суду, не склав відповідний акт, який би підтвердив виконання рішення суду або його невиконання.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню частково.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 27 серпня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково: зобов'язано ОСОБА_1 встановити межі належної їй земельної ділянки по АДРЕСА_1 згідно Державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_2 від 14 листопада 2001 року;

зобов'язано ОСОБА_1 повернути ОСОБА_3 самовільно зайняту земельну ділянку, загальною площею 08 кв.м., відповідно до схеми в додатку №3 висновку судової земельно-технічної експертизи;

зобов'язано ОСОБА_1 знести шиферний паркан згідно висновку судової земельно-технічної експертизи.

Відмовлено в позові про зобов'язання ОСОБА_1 встановити довгострокові межові знаки.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 18 листопада 2015 року рішення змінено: зобов'язано ОСОБА_1 встановити довгострокові межові знаки на земельній ділянці по АДРЕСА_1.

18 листопада 2015 року видано виконавчій лист; 14 грудня 2015 року відкрито виконавче провадження; копія постанови вручена ОСОБА_1 15 грудня 2015 року, що нею не оспорюється та надано строк до 21 грудня 2015 року для самостійного виконання рішення.

Як зазначає ОСОБА_1 рішення нею було виконано добровільно у повному обсязі, про що 21 грудня 2015 року повідомлено державного виконавця.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні скарги щодо неправомірних дій державного виконавця про відмову у закритті виконавчого провадження суд першої інстанції обґрунтовано виходив з тих обставин, що станом на 21 грудня 2015 року рішення суду ОСОБА_1 виконано не було.

Посилання ОСОБА_1, що рішення виконано, спростовується актом державного виконавця від 22 грудня 2015 року, згідно якого виходом на місце державного виконавця встановлено, що рішення не виконано(а.с. 68).

Це підтверджується і заявою представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 від 22 грудня 2015 року (.а.с. 67).

Отже, оскільки державним виконавцем достовірно встановлено, що станом на 22 грудня 2015 року рішення ОСОБА_1, окрім сплати судових витрат, виконано не було, то і підстав для закриття виконавчого провадження не мається.

Ухвала суду в цій частині є законною і обґрунтованою; підстав для її скасування не вбачається.

Відносно інших вимог скарг, то ухвала підлягає скасуванню з закриттям провадження по скарзі ОСОБА_1 в цій частині.

З матеріалів справи вбачається, що 22 грудня 2015 року державним виконавцем ухвалено постанову, якою з ОСОБА_1 стягнуто виконавчий збір у сумі 1020 грн. та постанову про накладення штрафу у сумі 170 грн.; 28 грудня 2015 року ухвалено постанову про накладення на ОСОБА_1 за повторне невиконання рішення суду штрафу у сумі 340 грн.

Оскаржуючи такі дії державного виконавця з ухвалення цих постанов ОСОБА_1 вважає, що така скарга підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, з цим погоджується і суд.

Між тим, такі вимоги не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства.

У відповідності до ч.2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, а саме: постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу.

Згідно п.6, 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі й під час виконання виконавчих написів нотаріуса. Такі скарги подаються до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (частина п'ята статті 82 Закону про виконавче провадження).

У зв'язку із цим у разі подання такої скарги в порядку цивільного судочинства суддя має відмовити у відкритті провадження за скаргою на підставі пункту 1 частини другої статті 122 ЦПК, а, помилково прийнявши скаргу до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 205 ЦПК.

Відповідно до статей 28, 41, 89 Закону про виконавче провадження при визначених умовах у разі невиконання боржником рішення самостійно державний виконавець виносить постанови про стягнення виконавчого збору, про накладення штрафу та про стягнення витрат, пов'язаних із організацією та проведенням виконавчих дій.

За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону про виконавче провадження постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами. У зв'язку із цим справи щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях стосовно примусового виконання судового рішення у цивільній справі, належать до компетенції адміністративних судів

Отже, скарга в цій частині підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства; ухвала підлягає скасуванню в цій частині з закриттям провадження.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 312 ч.1 п.2, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 06 квітня 2016 року у частині відмови у задоволенні скарги щодо визнання неправомірними дій державного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та штрафу, щодо скасування постанови державного виконавця від 22 грудня 2015 року про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу та постанови державного виконавця від 28 грудня 2015 року про накладення повторного штрафу -скасувати.

Провадження по скарзі ОСОБА_1 в цій частині закрити.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: