АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/8275/15-ц Номер провадження 22-ц/786/2054/16Головуючий у 1-й інстанції Середа А. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Акопян В.І..

Суддів: Абрамова П.С., Лобова О.А.

при секретарі Маладиці Л.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 15 червня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про виселення і усунення перешкод користування частиною будинковолодіння.

Колегія суддів,заслухавши суддю-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 15 червня 2016 року провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про вселення і усунення перешкод користування частиною будинковолодіння закрито.

Зобов'язано Управління Державної казначейської служби України у м.Кременчуці Полтавської області повернути ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп. сплачений квитанцією № 0.0.441302807.1 від 29.09.2015 року.

Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_2 оскаржила її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі апелянт посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, справу повернути до місцевого суду для продовження розгляду у справі.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 вказувала, що судом першої інстанції, не надано належної оцінки доказам, які є предметом судового дослідження, не враховано докази, які мають значення для справи.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Із матеріалів справи вбачається, що у вересні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до місцевого суду з вказаним позовом, просила усунути перешкоди користування належним їй житловим приміщенням, звільнити від речей кімнати 1-14, 1-17, гараж з льохом Лл, віддати ключи від гаражу, хвіртки, вхідних дверей будинку, другого поверху, не відключати світло, газ, воду в частині будинку, яку суд визначив за нею.

Зобов"язати відповідачів ОСОБА_3 і ОСОБА_4 припинити чинити дії, які перешкоджають їй реалізовувати своє право щодо користування житловими кімнатами і гаражем.

Зобов"язати відповідачів не порушувати встановлений порядок користування житловим приміщенням, а саме кімнати 1-14/1-17, гараж з льохом Лл; і залишені в загальному користуванні тамбурі 1-1; частину передньої 1-2, сходову клітки 1-11, кухню 1-15; санвузол 1-16, та передню 1-19, загальною площею 43,5 кв.м.

Вселити ОСОБА_2 в кімнати 1-14 та 1-17 квартири № 1 будинку № 41/26 розташованого на вул. Чапаєва м. Кременчука Полтавської області.

Згідно ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача судові витрати.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 24 вересня 2013 року визнано право власності на домоволодіння, розташоване в м.Кременчуці, по вул. Чапаєва, 41/26: за ОСОБА_2 Олексіївною- на 33/100 частин, за ОСОБА_3 на 33/100 частин, за ОСОБА_4 на 16/100 частин, за ОСОБА_5 на 18/100 частин.

Визначено порядок користування частиною домоволодіння, розташованого в в м.Кременчуці, по вул. Чапаєва, 41/26, між співвласниками ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 по варіанту №2 висновку експертного дослідження №98-10 від 15 червня 2010 року.

Виділено в користування ОСОБА_2 кімнату « 1-14», пл.16 кв.м., кімнату « 1-17» пл.15,6 кв.м., загальною площею 31,6 кв.м., гараж з льохом літ. «Л,Лл», як показано на плані зеленим кольором.

Виділено в користування ОСОБА_3 кімнати « 1-12» пл.14.1 кв.м., « 1-20» пл.9,4 кв.м., « 1-18» пл.10,3 кв.м., ванну « 1-13» пл. 2,0 кв.м., загальною площею 35,8 кв.м., сарай літ. «М», сарай літ. «О», гараж «А1-2», як показано на плані синім кольором.

Виділено в користування ОСОБА_4 кімнати « 1-7», пл.20,3 кв.м., « 1-8» пл.10,4 кв.м., « 1-10» площею 9,6 кв.м., кладову « 1-3» пл.1,1 кв.м., санвузол « 1-4» пл. 3,3 кв.м., кухню « 1-6» пл.10,1 кв.м., передню « 1-9» площею 5,7 кв.м., що розташовані на першому поверсі будинку.

Залишено в загальному користуванні тамбур « 1-1», частину передньої « 1-2», сходову клітку « 1-11», кухню « 1-15», санвузол « 1-16» та передню « 1-19», загальною площею 43,5 кв.м., як показано на плані червоним кольором.

Вселено ОСОБА_2 у виділену їй в користування частину домоволодіння.

Вирішено питання по судовим витратам.

Постановляючи ухвалу суд першої інстанції суд виходив з положень п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України, однак такі висновки суду першої інстанції є помилковими, виходячи з наступного.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо 2) набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Апеляційного суду Полтавської області віл 24.09.2013 року суд визначив частки співвласників, встановив порядок користування частиною домоволодіння, вселив ОСОБА_2.

Виконавче провадження в частині вселення ОСОБА_2 в будинок закрито в зв"язку з виконанням 28.07.2015 року.

В вересні 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом про вселення і усунення перешкод користування частиною будинковолодіння.

Закриваючи провадження у справі місцевий суд не звернув уваги, що після виконання рішення суду в частині вселення пройшло два місяці і позивачка в разі порушення її прав мала право подати позов про вселення.

Позовні вимоги про усунення перешкод користування частиною будинковолодіння не були предметом позову ОСОБА_2, по якому 24.09.2013 року винесено рішення Апеляційного суду Полтавської області

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що правові підстави п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України для закриття провадження у справі частково відсутні, а тому оскаржувана ухвала не може бути визнана такою, що відповідає вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 307, п. 3 ст. 312, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 15 червня 2016 року скасувати.

Матеріали справи повернути до місцевого суду для продовження розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя : В.І.Акопян

Судді: П.С.Абрамов

ОСОБА_6

З оригіналом згідно

Суддя В.І.Акопян