ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4844/14-ц
провадження № 2/753/125/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва

в складі головуючого - судді Парамонова М.Л., за участі секретарів Стрільчук Н.О., Гаврилюк О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3 особа - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» про стягнення суми заборгованості за кредитним договором,

за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», 3 особи - ОСОБА_3, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3 особа - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» про стягнення з відповідачів солідарно заборгованості та штрафних санкцій за кредитним договором №0 від 25.06.2008 року станом на 20.04.2015 року в сумі 638538,40 грн., яка складається з: основного боргу за кредитом - 105158,13 грн., простроченого основного боргу за кредитом - 260896,96 грн., нарахованих процентів - 8246,39 грн., прострочених процентів - 264236,92 грн.

Позивач зазначав, що 25.06.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник - ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_2 було укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0, відповідно до якого відповідач ОСОБА_2 (позичальник) отримав кредитні кошти в іноземній валюті у розмірі 19 167,00 доларів США, з кінцевим строком повернення кредиту - до 25.06.2015 року, зі сплатою 9,50% річних; 28.01.2009 року між Банком та Позичальником було укладено Додаткову угоду №1 до Кредитного договору, згідно якої строк повернення кредитних коштів встановлено - не пізніше 25.06.2017 року; 25.06.2008 року між Банком та ОСОБА_3 (співвідповідачем) також було укладено договір поруки №213640, відповідно до якого ОСОБА_3 зобов'язувалась відповідати перед Банком у повному обсязі за виконання зобов'язань Позичальником (відповідачем 1); а також додаткову угоду №1 від 28.01.2009 року.

У зв»язку з невиконанням зобов»язань за кредитним договором перед Банком, останнім було направлено відповідачам вимогу від 08.04.2013 року щодо дострокового повернення кредитних коштів та сплати інших належних кредитору сум, на які відповідачі не відреагували належно, тому ПАТ «УкрСиббанк» 23.04.2013 року звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості та штрафних санкцій за зазначеним кредитним договором; ПАТ «УкрСиббанк» було пред»явлено до відповідачів вимоги (в редакції позову від 21.04.2015 року) про стягнення з

відповідачів солідарно заборгованості станом на 02.04.2015 року у розмірі 30174,06 доларів США, яка складається із заборгованості: за кредитом - 17 383,47 доларів США; за відсотками - 12790,59 доларів США; а також про стягнення пені станом на 02.04.2015 року у розмірі 147419,45 грн., яка складається з: пені за прострочення сплати кредиту - 74097,29 грн. та пені за прострочення сплати процентів - 73322,16 грн.

20.04.2015 року між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено Договір факторингу №17, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №0 від 25.06.2008 року перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (позивача).

У зв»язку із заміною первісного позивача на його правонаступника (у даній справі), ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (Позивач) просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» заборгованість за кредитним договором №0 від 25.06.2008 року, станом на 20.04.2015 року в сумі 638538,40 грн., яка складається з: основного боргу за кредитом - 105158,13 грн., простроченого основного боргу за кредитом - 260896,96 грн., нарахованих процентів - 8246,39 грн., прострочених процентів - 264236,92 грн.

Відповідачем ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_5 04.12.2015 року пред»явлено зустрічний позов до ПАТ «УкрСиббанк», 3 особи - ОСОБА_3, ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», згідно якого позивач по зустрічному позову просить суд постановити рішення, яким визнати Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 25.06.2008 року недійсним; посилаючись на те, що на момент укладення кредитного договору Банком були порушені права та охоронювані законом інтереси Позивача як споживача фінансових послуг, а саме - положення ч.2 ст.11, ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів», не попередив його (позичальника) щодо покладення валютних ризиків виключно на нього; отже, Банк не надав Позичальнику необхідну і достовірну інформацію про споживчий кредит в іноземній валюті для здійснення споживачем свідомого вибору, чим ввів Позивача в оману щодо небезпеки отримання кредиту в іноземній валюті та суми збитків, яких це може завдати.

В судовому засіданні представники ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» - Яременко О.В., Даніліна Н.С. уточнені позовні вимоги підтримали та просили первісний позов задовольнити у повному обсязі; в задоволенні зустрічного позову просили відмовити, як заявленого без достатніх правових підстав та недоведеного належними доказами в судовому засіданні; представник ПАТ «УкрСиббанк», як 3-ої особи за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом - ОСОБА_8 просив позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» задовольнити, не визнаючи зустрічний позов - в задоволенні зустрічного позову просив відмовити, як недоведеного в судовому засіданні достатніми та належними доказами; представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 зустрічні позовні вимоги підтримав та просив зустрічний позов задовольнити, відповідно - в задоволенні первісного позову відмовити, надавши також до матеріалів справи заяву про застосування позовної давності (а.с.3 т.2); ОСОБА_3 як співвідповідач за первісним позовом та 3 особа - за зустрічним позовом в судове засідання не з»явилась, до матеріалів справи її представником ОСОБА_9 подано письмові заперечення із заявою про розгляд справи за відсутності ОСОБА_3 та її представників, згідно зазначених заперечень - ОСОБА_3 договір поруки не підписувала та не укладала, тобто договір поруки як правочин є нікчемним, просила в задоволенні первісного позову до неї відмовити (а.с.49-50 т.2).

Заслухавши пояснення представників ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» підлягають задоволенню частково, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 має бути відмовлено, з наступних підстав.

Згідно ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування).

В судовому засіданні встановлено: 25.06.2008 року між Акціонерним комерційним

інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник - ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_2 було укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0, відповідно до якого відповідач ОСОБА_2 (позичальник) отримав кредитні кошти в іноземній валюті у розмірі 19 167,00 доларів США, з кінцевим строком повернення кредиту - до 25.06.2015 року, зі сплатою 9,50% річних (а.с.6-17 т.1); 28.01.2009 року між Банком та Позичальником було укладено Додаткову угоду №1 до зазначеного Кредитного договору, згідно якої строк повернення кредитних коштів встановлено - не пізніше 25.06.2017 року (а.с.18-20 т.1).

25.06.2008 року між Банком (Кредитор) та ОСОБА_3 (співвідповідачем) також було укладено договір поруки №213640, відповідно до якого ОСОБА_3 зобов'язувалась відповідати перед Банком у повному обсязі за виконання зобов'язань Позичальником (відповідачем 1) - а.с.21-22 т.1; а також було укладено додаткову угоду №1 до договору поруки від 28.01.2009 року (а.с.23 т.1).

У зв»язку з невиконанням зобов»язань за кредитним договором №0 від 25.06.2008 року - ПАТ «УкрСиббанк» (Банком) було направлено відповідачам вимогу від 08.04.2013 року щодо дострокового повернення кредитних коштів та сплати інших належних кредитору сум (а.с.55-56 т.1).

ПАТ «УкрСиббанк» було пред»явлено позов (первісний позов у даній справі, до заміни позивача на ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія») 23.04.2013 року.

Згідно наданого ПАТ «УкрСиббанк» розрахунку суми заборгованості на ім'я ОСОБА_2 станом на 02.04.2015 року за кредитним договором №0 від 25.06.2008 року - заборгованість за кредитом становить суму 30174,06 доларів США, яка складається із заборгованості: за кредитом - 17 383,47 доларів США; за відсотками - 12790,59 доларів США; а також про стягнення пені станом на 02.04.2015 року (за період з 02.04.2014 року по 02.04.2015 року) у розмірі 147419,45 грн., яка складається з: пені за прострочення сплати кредиту - 74097,29 грн. та пені за прострочення сплати процентів - 73322,16 грн. (а.с.156-166 т.1).

20.04.2015 року між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено Договір факторингу №17, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №0 від 25.06.2008 року перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (позивача) - а.с.176-189, 240-246 т.1.

Згідно Витягу з Реєстру Боржників до Договору факторингу №17 від 20.04.2015 року заборгованість за кредитним договором №0 від 25.06.2008 року, станом на 20.04.2015 року на ім»я ОСОБА_2, право вимоги на яку набуло ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» складає суму 638538,40 грн., яка складається з: основного боргу за кредитом - 105158,13 грн., простроченого основного боргу за кредитом - 260896,96 грн., нарахованих процентів - 8246,39 грн., прострочених процентів - 264236,92 грн. (а.с.245 т.1).

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи і фактично не заперечуються сторонами.

Згідно ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та Банком.

Згідно ст.526, 623, 624 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, а в разі порушення зобов'язання боржник має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник (солідарна відповідальність), включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності; порука також припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки; у разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Згідно ч.1, 3, 5 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною 1, 3, 5 ст.203 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.230 ЦК України - якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч.1 ст.229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Ствердження позивача по зустрічному позову ОСОБА_2 про те, що на момент укладення Кредитного договору Банком були порушені права та охоронювані законом інтереси Позивача як споживача фінансових послуг, а саме - положення ч.2 ст.11, ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів», що Банк не попередив його (позичальника) щодо покладення валютних ризиків виключно на нього; Банк не надав Позичальнику необхідну і достовірну інформацію про споживчий кредит в іноземній валюті для здійснення споживачем свідомого вибору, чим ввів Позивача в оману щодо небезпеки отримання кредиту в іноземній валюті та суми збитків, яких це може завдати, не можуть бути прийняті судом та покладені в основу рішення в частині зустрічних вимог ОСОБА_2, оскільки: пунктом 1.1 Кредитного договору передбачено, що Позичальник, укладаючи Договір, усвідомлює можливість виникнення курсових різниць (коливань) валюти кредиту при отриманні кредитних коштів та їх використанні за цільовим призначенням згідно умов Договору, внаслідок чого може виникнути потреба у доплаті Позичальником за рахунок власних коштів повної вартості продукції, яку останній придбаває за рахунок кредитних коштів Банку; пунктом 7.2 Кредитного договору (оспорюваного) передбачено, що «підписанням цього Договору Позичальник підтверджує, що він має здатність виконувати його умови, повністю розуміє та вважає справедливими щодо себе всі умови Договору, свої права та обов»язки за Договором і погоджується з ними, перед укладенням цього Договору отримав від Банку інформаційний лист згідно вимог законодавства України, зокрема, Закону України «Про захист прав споживачів»; ОСОБА_2 не заперечує факт отримання кредитних коштів та придбання автомобіля, факт укладення додаткової угоди до Кредитного договору від 28.01.2009 року, згідно якої термін повернення кредитних коштів за умов фінансово-економічної кризи відтерміновано за згодою сторін до 25.06.2017 року.

За встановлених обставин, зазначені позивачем за зустрічним позовом обставини не можуть бути визнані достатніми обставинами для визнання недійсним Кредитного договору, тому вимоги ОСОБА_2 по зустрічному позову щодо недійсності оспорюваного Договору, не підтверджені в судовому засіданні достатніми та належними доказами, тому в задоволенні зустрічного позову має бути відмовлено повністю.

Згідно висновку експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи №9755/9756/15-32 від 31.08.2015 року - підписи від імені ОСОБА_3 в договорі поруки №213640 від 25.06.2008 року, що укладений від імені АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3, та в

додатковій угоді №1 від 28.01.2009 року до договору поруки (зазначеного) - виконані не ОСОБА_3, а іншою особою з деяким наслідуванням підпису ОСОБА_3 (а.с.217-222 т.1).

Зазначений висновок експертизи підтверджує твердження відповідачки 2 за первісним позовом в цій частині та не спростований в судовому засіданні іншими сторонами та 3-ми особами.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.2 ст.547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов»язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно ч.1, 5 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов»язані з його недійсністю; вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред»явлена будь-якою заінтересованою особою; суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Згідно ч.5 ст.11 ЦК України - у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов»язки можуть виникати з рішення суду.

Згідно положень ст.13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства, при здійсненні своїх прав особа зобов»язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

За встановлених обставин, суд приходить до висновку про те, що підстав для покладення обов»язку щодо солідарної відповідальності на ОСОБА_3 в частині вимог ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» в судовому засіданні не встановлено, тому в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_3 має бути відмовлено (ч.1 ст.27 ЦК України).

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини справи та оцінюючи надані сторонами докази у їх сукупності, з урахуванням характеру правовідносин, що виникли між сторонами, суд приходить до висновку про те, що з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» сума заборгованості за кредитним договором №0 від 25.06.2008 року у розмірі 638538,40 грн.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 також підлягають стягненню на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» 3654 грн. 00 коп. - судові витрати (а.с.1, 167 т.1).

Керуючись ст.15, 30, 60, 209-218 ЦПК України, на підставі ст.6, 11-16, 509, 525, 526, 530, 547, 549, 553, 554, 623, 624, 627, 629, 1050, 1054, ч.1 ст.27, ст.203, 215, 216, ч.1 ст.230 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (код - 38750239) 638538 грн. 40 коп., судові витрати в сумі 3654,00 грн., а всього - 642192 (шістсот сорок дві тисячі сто дев»яносто дві) грн. 40 коп.; в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_3 - відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», 3 особи - ОСОБА_3, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про визнання Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 25.06.2008 року недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: Парамонов М.Л.