н/п 2/490/2350/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2016 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді - Мамаєвої О.В.,

при секретарі - Баришниковій І.М.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Центрального районного суду м.Миколаєва цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про вселення, усунення перешкод у користуванні житлом, третя особа ОСОБА_6,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про вселення, усунення перешкод у користуванні житлом - квартирою АДРЕСА_1.

В обгрунтування позову зазначено, що позивач знаходився у шлюбі із ОСОБА_4, від шлюбу мають 2 дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_5 14.10.2005р. квартиру АДРЕСА_1 було приватизовано на всіх членів сім'ї по 1/4 частці. Згодом із ними поселилась мати дружини позивача ОСОБА_7, оскільки в сім'ї виникали конфлікти, було прийнято рішення, що позивач буде проживати у квартирі ОСОБА_7 по АДРЕСА_4. Влітку 2015р. з'ясувалось, що квартира, де проживав позивач продана, тому позивач мав намір поселитись у спірній квартирі на вул.Дзержинського, однак, у нього немає доступу до квартири, замки на дверях змінені, в квартиру його не пускають. Як співвласник спірної квартири він має право користуватись квартирою, тому просить суд вселити його у спірну квартиру, усунути перешкоди у користуванні квартирою, зобов'язати відповідачів надати позивачу дублікат ключів від спірної квартири.

Ухвалою суду від 29.10.2015р. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучена ОСОБА_6.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги.

Представник відповідача ОСОБА_4 вказав, що не згоден із позовом, оскільки позивач з 2000 року не мешкає у спірній квартирі, на даний час у квартирі, яка складається з 3-х кімнат мешкає 4 осіб, в тому числі мати заявника - ОСОБА_7 - інвалід війни 1 групи, яка потребує стронього догляду, тому виділити окрему кімнату позивачу неможливо, також неможливим є спільне проживання із позивачем через наявність конфліктних відносин між сторонами. При цьому позивач має у власності інше житло.

Крім того, представник відповідача зазначив, що позивачем не надано доказів того, що відповідач чинила йому перешкоди у вселенні у квартиру, до подання позову до суду, тому у задоволенні позову просить відмовити.

Відповідач ОСОБА_5 та третя особа ОСОБА_6 про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не сповістили.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності по 1/4 частці ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек - а.с. 36-39.

Позивач вказує на те, що відповідачі перешкоджають йому у користуванні спірною квартирою, змінили замки від вхідних дверей.

Доводи позивача підтверджуються: заявою позивача до начальника Центрального ММУ УМВС України в Миколаївській області від 07.09.2015р., в якій вказує на те, що його не пускають у спірну квартиру /а.с. 13/, листом начальника Центрального районного відділу Миколаївського міського управління МВС України у Миколаївській області, де зазначено що між сторонами склались цивільно-правові відносини, для вирішення яких рекомендовано звернутись до суду /а.с. 14/.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч.1 ст. 319, ч.1 ст. 321 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1 с. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Доводи позивача про порушення його права на користування належною йому часткою спірної квартирою знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи.

Доводи представника відповідача про те, що позивач з 2000 року не мешкає у спірній квартирі, що неможливо виділити окрему кімнату позивачу, що неможливе спільне проживання із позивачем через наявність конфліктних відносин між сторонами, про наявність у власності позивача іншого житла є безпідставними.

Так, факт непроживання у належному на праві власності приміщенні, а також наявність іншого житла, не впливає на наявність прав власника щодо володіння, користування та розпорядження належним йому майном.

Що стосується неможливості виділити окрему кімнату, то сторони відповідно до вимог ст.ст. 358, 364 ЦК України мають право у разі наявності спору, звернутись до суду із позовами про виділ у натурі частки із спільного майна, якщо такий виділ неможливий, співвласник який бажає виділу має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації, або ж встановити порядок користування спірним майном.

Крім того, позивачем надано докази того, що, зокрема, відповідач ОСОБА_4 чинила йому перешкоди у вселенні у квартиру, до подання позову до суду /а.с. 13,14/. Так і в судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 пояснив, що відповідач заперечує проти вселення позивача у спірну квартиру.

За таких обставин суд вважає позовну заяву обгрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено порушення прав позивача, які підлягають захисту.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем (судовий збір 487,20 грн.), підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.

Керуючись ст.ст.3,10,11,60,88,212-215, 218 ЦПК України, ст.ст.319,321,383,391 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про вселення, усунення перешкод у користуванні житлом, третя особа ОСОБА_6 - задовольнити.

Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права користування квартирою АДРЕСА_1.

Вселити ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_1.

Зобов'язати відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 надати позивачу дублікат ключів від квартири АДРЕСА_1.

Стягнути із ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі по 243,60 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м.Миколаєва шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

Суддя О.В. Мамаєва