У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 18 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 05 листопада 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У лютому 2014 року Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», звернувся до суду із і вказаним позовом обґрунтовуючи його тим, що 02 серпня 2007 року між ним та ОСОБА_2 був укладений договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0, за умовами якого останній одержав кредит в сумі 21 500 доларів США, строком до 02 серпня 2014 року зі сплатою 12,50 % річних. ОСОБА_2 зобов'язався повернути кредит у встановлений термін та сплатити нараховані по ньому відсотки. В забезпечення повернення вказаного кредиту 02 серпня 2007 року з ОСОБА_4 був укладений договір поруки № 131544. ОСОБА_2 свої зобов'язання щодо своєчасного погашення кредитних коштів та сплати процентів належним чином не виконував внаслідок чого станом на 20 січня 2014 року виникла заборгованість по кредиту в сумі - 4 312,57 доларів США, що еквівалентно 34 470 грн 37 коп., з яких: заборгованість по простроченому кредиту - 3 866,19 доларів США, що еквівалентно 30 902 грн 46 коп.; заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом - 361,55 доларів США, що еквівалентно 2 889 грн 87 коп.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 75,96 доларів США, що еквівалентно 607 грн 15 коп.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом - 8,87 доларів США, що еквівалентно 70 грн 89 коп.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за договором про надання споживного кредиту та заставу транспортного засобу від 02 серпня 2007 року № 0.

Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 18 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 05 листопада 2015 року, позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу від 02 серпня 2007 року № 0 у сумі 4 312,57 доларів США, що еквівалентно 34 470 грн 37 коп., з яких: заборгованість по простроченому кредиту - 3 866,19 доларів США, що еквівалентно 30 902 грн 46 коп.; заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом - 361,55 доларів США, що еквівалентно 2 889 грн 87 коп.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 75,96 доларів США, що еквівалентно 607 грн 15 коп.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом - 8,87 доларів США, що еквівалентно 70 грн 89 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ч. 1 ст. 553 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 554 ЦК України у випадку невиконання боржником обов'язків за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Право вибору судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості інше) належить виключно позивачеві. При вирішення спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення ст. ст. 1050, 1054 ЦК України і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Передбачене ст. 1050 ЦК право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, є самостійним (п. п. 9, 29 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»).

Задовольняючи позов ПАТ «УкрСиббанк», суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив із наявності передбачених ст. ст. 526, 553, 554, 1054 ЦК України підстав для стягнення у солідарному порядку з відповідачів заборгованості за кредитним договором, у зв'язку із порушенням ОСОБА_2 його умов.

Ухвалюючи рішення у справі, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалили законні й обґрунтовані рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 18 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 05 листопада 2015 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак