АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 22ц-791/1584/16 Єдиний унікальний номер справи: 667/410/16-ц
Головуючий в 1 інстанції: Спічак О.Б.
Доповідач: Кузнєцова О.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Кузнєцової О.А.

суддів: Базіль Л.В.

Борко А.Л.

секретар: Кутузова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 17 травня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Херсонський завод карданних валів" про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, зобов'язання вчинити певні дії ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 17 травня 2016 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального закону, ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

В письмових запереченнях Публічне акціонерне товариство "Херсонський завод карданних валів" спростовує доводи апеляційної скарги, вказуючи на законність ухваленого рішення та просить залишити його без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом першої інстанції позивач на підставі наказу № 82-к від 22.10.2014 року був звільнений з роботи машиніста компресорних установок 4 розряду енергосилового відділу за п. 6 ст. 36 КЗпП України у зв'язку з відмовою від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці, з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку.

Відповідно до ч. 3 ст. 32 КЗпП України у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

За змістом наведеної норми закону та відповідно до роз'яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у пункті 10 постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року № 9 до істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою відноситься зміна систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад, раціоналізація робочих місць, введення нових форм організації праці, технологій тощо.

Згідно з п. 6 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є відмова працівника від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці.

Як вбачається з матеріалів справи наказом № 97 від 17 травня 2013 року у зв'язку із тяжким фінансовим станом підприємство перейшло з 22.07.2013 року на режим роботи підрозділів заводу тривалістю один день при 5-денному робочому тижні (0,2 ставки) та оплату праці за фактично відпрацьований час.

Наказом № 126 від 12.07.2013 року у зв'язку із змінами організаційної структури заводу, в цілях закріплення штатного та чисельного складу робітників, а також враховуючи фінансовий стан заводу з 22.07.2013 року введено в дію затверджений штатний розклад, мінімальні тарифні ставки та посадові оклади.

Відповідно наказу № 19 від 26 червня 2014 року у зв'язку з економічною ситуацією з 01.08.2014 року були скорочені штатні одиниці, а також в штатний розпис працівників заводу внесені зміни, в тому числі - перейменування енергосилової дільниці та бюро головного енергетика у відділ головного енергетика; передбачений перерозподіл обов'язків між працівниками з внесенням відповідних змін до Положення про структурні підрозділи та посадових інструкціях.

19.08.2014 року працівника ОСОБА_2 було ознайомлено з наказом № 97 від 17.05.2013 року про перехід роботи підприємства на 1 день на тиждень при 5-ти денному робочому тижні та наказом № 19 від 26.06.2014 року про реорганізацію енергосилового цеха у відділі головного металурга з підпорядкуванням відділу головному металургу.

З акту від 20.10.2014 року вбачається, що ОСОБА_2 відмовився від переведення машиністом компресорних установок 4 розряду на 0,2 ставки у відділ головного енергетика згідно штатного розпису.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_2 послався на відсутність істотних змін на підприємстві, а тому й підстав для його звільнення за п. 6 ст. 36 КЗпП України та вважав, що цей факт встановлений рішенням апеляційного суду Херсонської області від 16 листопада 2010 року.

Як вбачається з рішення апеляційного суду Херсонської області від 16.11.2010 року на підприємстві було змінено режим роботи і оплату праці у зв'язку із скрутним фінансовим становищем згідно наказу від 21.01.2009 року. ОСОБА_2 фактично погодився на роботу за новими умовами праці та весь час, з моменту їх встановлення 23.03.2009 року,працював згідно з такими умовами.

Таким чином, позивач працював на підприємстві з графіком роботи - два дні на тиждень при 5-ти денному робочому тижні (0,2 ставки), що підтверджується наказами №9 від 22.01.2009 року, № 226 від 20.08.2009 року та рішенням апеляційного суду Херсонської області від 16.11.2010 року.

Вимоги позивача про те, що його було поновлено судом на повну ставку, а тому з 2009 року підприємство повинно виплатити йому заробітну плату з розрахунку повної ставки, є безпідставними.

19.08.2014 року працівника ОСОБА_2 було ознайомлено з наказом № 97 від 17.05.2013 року про перехід роботи підприємства на 1 день на тиждень при 5-денному робочому тижні та наказом № 19 від 26.06.2014 року про реорганізацію енергосилового цеха у відділ головного металурга з підпорядкуванням відділу головного металургу.

Твердження позивача про те, що він працює на повну ставку та не бажає переходити на іншу свідчать про не згоду позивача на перехід на режим роботи тривалістю в один день при п'ятиденному робочому дні відповідно до штатного розпису, який передбачає оплату праці в розмірі 0,2 ставки, що є підставою припинення трудового договору на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України.

Також колегія суддів вважає безпідставними посилання позивача на відсутність істотних змін в організації виробництва і праці.

Проведення власником заходів по зміні організації виробництва і праці - це виключно компетенція власника.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року № 9 установлено, що зміною організації виробництва і праці визнається раціоналізація робочих місць, введення нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну або індивідуальну форму впровадження передових методів, технологій тощо.

Таким чином, при змінах в організації виробництва і праці власник має право без згоди працівника змінювати істотні умови праці, а саме: системи та розміри оплати праці, зменшувати надані пільги, змінювати режим роботи, встановлювати або скасовувати неповний робочий час, суміщення професій, змінювати розряди й найменування посад тощо (частина 3 статті 32 КЗпП України).

У зв'язку з тим, що ОСОБА_2 на роботу до Публічного акціонерного товариства "Херсонський завод карданних валів" вийшов лише 19.08.2014 року, його було ознайомлено з наказом № 97 від 17.05.2013 року про перехід роботи підприємства на 1 день на тиждень при 5-денному робочому тижні та наказом № 19 від 26.06.2014 року про реорганізацію енергосилового цеха у відділ головного металурга з підпорядкуванням відділу головному металургу, саме цією датою і, відповідно з 19.08.2014 року почав враховуватись строк попередження про майбутню зміну істотних умов праці.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що зміна графіка роботи на підприємстві, розміру оплати праці та проведення реорганізації є істотною зміною умов праці у відповідності до норм статті 32 КЗпП України.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив позивачу у позові, оскільки його звільнення відповідно до наказу № 82-к від 22.10.2014 року відбулось з дотриманням вимог ст. 32 КЗпП України,п.6.ст. 36 КЗпП України.

Висновки суду мотивовані належним чином, підтверджуються матеріалами справи та доказами, перевіреними у судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновків суду обставинам справи до уваги не приймаються, як такі, що не обґрунтовані вимогами закону, належними доказами, і такі, що висновки суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 17 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до касаційного суду протягом двадцяти днів.

Головуючий О.А. Кузнєцова

Судді: Л.В. Базіль

А.Л. Борко