Ухвала

іменем України

06 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,
суддів: Гончара В.П., Остапчука Д.О.,Дербенцевої Т.П., Попович О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про розірвання договорів депозитних вкладів і стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом, у якому просила розірвати договори банківського вкладу «Приват-вклад», «Копилка» та «Стандарт» від 06 жовтня 2009 року, 06 квітня 2010 року та 09 березня 2011 року, що укладені між нею та ПАТ КБ «Приватбанк».

Стягнути з відповідача 23,69 євро суми вкладу за договором банківського вкладу № SAMDN2033 (вклад «Приват-вклад») від 06 жовтня 2009 року, 24,75 долари США - за договором № SAMDN1821 (вклад «Приват-вклад») від 06 жовтня 2009 року, 3 389,23 євро - за договором № SAMDN2553 (вклад «Копилка») від 06 жовтня 2009 року, 13 578,50 доларів США - за договором № SAMDN2983 (вклад «Копилка») від 06 жовтня 2009 року, 154 551 грн 26 коп. - за договором № SAMDN7015 (вклад «Копилка») від 06 квітня 2010 року, 79 135 грн 02 коп. - за договором (заявою) № SAMDN5435 на оформлення вкладу «Стандарт» зі щомісячною виплатою процентів від 09 березня 2011 року, 3 139,11 євро - за договором (заявою) № SAMDN4495 на оформлення вкладу «Стандарт» зі щомісячною виплатою процентів від 09 березня 2011 року, 7 897,16 доларів США - за договором (заявою) № SAMDN5213 на оформлення вкладу «Стандарт» зі щомісячною виплатою процентів від 09 березня 2011 року, та 500 грн на відшкодування моральної шкоди.

На обґрунтування своїх вимог посилалась на ті обставини, що по закінченню строку дії договорів банківського вкладу банк не виконує взятих на себе зобов'язань та відмовляється повернути суми вкладів, не виконує її прохання про виведення балансу за договорами банківських вкладів з Кримського відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» у відділення у м. Києві, що порушує її права та завдало їй моральної шкоди.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким позов задоволено частково.

Розірвано договори банківського вкладу, укладені між сторонами 06 жовтня 2009 року, і стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_6 23,69 євро, 24,75 доларів США, 3 389,23 євро, 13 578,50 доларів США суми вкладів.

Розірвано договір банківського вкладу, укладений між сторонами 06 квітня 2010 року, і стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_6 154 551 грн 26 коп. суми вкладу.

Розірвано договори банківського вкладу від 09 березня 2011 року та стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_6 79 135 грн 02 коп., 3 139,11 євро, 7 897,16 доларів США суми вкладів.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, ухвалене згідно із законом, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не надала доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та частково задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив з того, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають з договорів банківських вкладів, які укладені у визначеній законом формі та порядку, однак після закінчення строку дії цих договорів банк не виконав взятих на себе зобов'язань та не повернув позивачці суми вкладів, чим порушив умови договорів, вимоги закону та її права, що є підставою для розірвання договорів та повернення коштів.

Проте погодитися з таким рішенням суду апеляційної інстанції не можна на таких підставах.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим з виконанням усіх вимог цивільного судочинства, згідно із законом, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає з таких підстав.

Судом встановлено, що 06 жовтня 2009 року між ОСОБА_6 та ПАТ КБ «ПриватБанк» у регіональному відділенні, яке знаходиться в м. Ялта Автономної Республіки Крим, укладено чотири договори банківського вкладу: № SAMDN2033 (вклад «Приват-вклад»), № SAMDN1821 (вклад «Приват-вклад»), № SAMDN2553 (вклад «Копилка») та № SAMDN2983 (вклад «Копилка»), за якими позивачка передала банку грошові кошти в розмірі 155,95 євро; 311,25 доларів США; 31,50 євро; 78 доларів США відповідно, а банк розмістив їх на депозитних рахунках терміном на 12 місяців та зобов'язався нараховувати відсотки на суму вкладу відповідно за ставкою 6 % та 12,25 % річних.

06 квітня 2010 року між сторонами в регіональному відділенні, яке знаходиться в м. Ялта Автономної Республіки Крим, укладено договір банківського вкладу № SAMDN7015 (вклад «Копилка»), за яким позивачка передала банку грошові кошти в розмірі 16 000 грн, а банк розмістив їх на депозитному рахунку терміном на 12 місяців та зобов'язався нараховувати відсотки на суму вкладу за ставкою 19,25 % річних.

09 березня 2011 року між сторонами в регіональному відділенні, яке знаходиться в м. Ялта Автономної Республіки Крим, укладено три договори (заяви) на оформлення вкладу «Стандарт» зі щомісячною виплатою процентів № SAMDN5435, № SAMDN4495, № SAMDN5213, за якими ОСОБА_6 передала банку грошові кошти в розмірі: 74 707 грн, 3 108,24 євро та 7 792,64 доларів США відповідно для їх розміщення на депозитних рахунках банку терміном на 12 місяців із зобов'язанням банку нараховувати відсотки на суму вкладу відповідно за ставкою 14 %, 7,5 % та 8,5 % річних.

На підставі договорів депозитних вкладів банком було видано позивачці ощадні електронні книжки та відкрито особові рахунки, грошові кошти внесені позивачкою на підставі платіжних доручень та квитанцій, додатків до договорів-доручень.

Згідно з довідкою Кримського регіонального відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» від 23 травня 2014 року № 31725800 ОСОБА_6 має у банку рахунки, на яких станом на 23 травня 2014 року знаходяться грошові кошти: рахунок НОМЕР_7 - 24,75 доларів США; рахунок НОМЕР_4 - 23,69 євро; рахунок НОМЕР_3 - 3139,11 євро; рахунок НОМЕР_2 - 7 897,16 доларів США: рахунок НОМЕР_1 - 79 135,02 грн; рахунок АДРЕСА_1 - 154 551,26 грн; рахунок НОМЕР_5 - 3 389,23 євро; рахунок НОМЕР_6 - 13 578,50 доларів США.

Ухвалюючи рішення, суд апеляційної інстанції не виконав вимог ст. ст. 10, 213, 214 ЦПК України щодо повноти та всебічності розгляду справи та перевірки законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, зробив передчасний висновок про часткове задоволення позову, розірвання договорів банківського вкладу та стягнення сум вкладів.

Суд апеляційної інстанції, установивши, що між сторонами у визначеному законом порядку були укладені договори банківських вкладів, про що позивачкою надані оригінали договорів до суду апеляційної інстанції, не з'ясував, чи не є це новими доказами і якими поважними причинами було зумовлено їх неподання до суду першої інстанції і чи були визначені ч. 2 ст. 303 ЦПК України підстави для їх прийняття та дослідження, не надав належної оцінки цим обставинам, і на їх підставі зробив передчасний висновок про незаконність рішення суду першої інстанції та наявність договірних відносин між сторонами.

При цьому, пославшись на те, що зобов'язання за цими договорами по поверненню коштів не виконані банком, суд апеляційної інстанції не з'ясував, чи зверталась позивачка по закінченню строку дії договорів про повернення сум вкладів, чи повідомляла банк про відсутність наміру їх продовжити та чи зверталась із заявою про їх розірвання за два банківських дні, як передбачено п. 6 (або п.10) договорів, не дослідив умов укладених договорів, не з'ясував, чи дотримано їх позивачкою, не надав цим обставинам відповідної оцінки, зробив передчасний висновок про наявність підстав для розірвання договорів та стягнення сум вкладів.

Натомість, встановивши, що позивачка просила перевести договори на обслуговування вкладів з Кримського відділення Автономної Республіки Крим до Голосіївського відділення у м. Києві, а не про видачу коштів, не з'ясував, чи виникло у банку зобов'язання щодо повернення вкладів.

Крім того, суд, встановивши наявність грошових вкладів на рахунках позивачки та вирішуючи питання про розмір грошових зобов'язань, які не виконані банком, не перевірив, якими належними та допустимими доказами це підтверджується (ст. ст. 58, 59, 60 ЦПК України), не з'ясував, чи містяться в матеріалах справи відповідні виписки за депозитними договорами та рахунками, відповідний розрахунок сум, не перевірив їх правильність, а пославшись на довідку Кримського регіонального управління банку, видану станом на 23 травня 2014 року, не перевірив допустимості та належності цього доказу, не надав цим обставинам відповідної оцінки, ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права.

Невиконання судом апеляційної інстанції норм процесуального права унеможливлює встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для правильного її вирішення, тому рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із направленням справи на новий розгляд до цього суду відповідно до ст. 338 ЦПК України.

За таких обставин касаційну скаргу потрібно задовольнити частково, рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково, рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:О.П. Касьян В.П. Гончар Т.П. Дербенцева Д.О. Остапчук О.В. Попович