Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5541/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2016 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі

головуючого - судді Степаненко О.М.,

за участю:

секретаря Дядюші К.М.,

представника Центрального

відділу ДВС міста Черкаси - ОСОБА_1,

представників стягувача

ПАТ КБ «Приватбанк» - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси скаргу ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_5 в порядку ст. 384 ЦПК України на дії та бездіяльність державного виконавця щодо виселення за виконавчим провадженням №2314/9019/12 від 12.02.2015 під час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4, яка діє в інтересах скаржника ОСОБА_5, скаргу обґрунтовує наступним та зазначає, що в Центральному відділі ДВС м. Черкаси знаходиться на виконанні виконавчі листи №2314/9019/12 від 12.02.2015 про виселення ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 із квартири АДРЕСА_1 зі зняттям з реєстраційного обліку. 08.06.2016 ОСОБА_5 виселилась у добровільному порядку. Скаржник вважає, що положеннями Закону «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» заборонено проведення виселення, а тому дії державних виконавців є протиправними.

ОСОБА_5 не зявилась в судове засідання, була належним чином повідомлена про час та місце розгляду скарги.

Представник скаржника ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась, була належним чином повідомлена про час та місце розгляду скарги, письмово клопотала про відкладення розгляду скарги.

Судом причини неявки в судове засідання ОСОБА_4 визнані неповажними, та ухвалено про можливість розгляду скарги з дотриманням принципу диспозитивності (ст. 11 ЦПКУ).

Представник Центрального відділу ДВС міста Черкаси за довіреністю ОСОБА_1, передники стягувача ОСОБА_2, ОСОБА_3, вважають доводи скаржника безпідставними, просили відмовити у задоволенні скарги.

Суд, заслухавши думку представника ДВС, представників стягувачів, дослідивши матеріали скарги та матеріали виконавчих проваджень, приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦПКУ сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що на виконанні Центрального відділу ДВС м. Черкаси знаходяться виконавчі провадження про виселення ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 із квартири АДРЕСА_1.

Доводи скаржника щодо неналежного повідомлення про відкриття провадження спростовуються матеріалами виконавчого провадження. Так, 25.01.2016 державним виконавцем Центрального відділу ДВС ОСОБА_10, керуючись ст. ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження», прийнято виконавчий документ до виконання, про що винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №49925698. В цей же день копія постанови направлено боржнику за №794 до виконання. Проте поштовий конверт повернуто на адресу Центрального відділу ДВС за закінченням терміну зберігання. Неотримання поштового відправлення (свідоме або за наявністю поважних причин) не дає підстави вважати, що державний виконавець діяв не у відповідності вищевказаного Закону.

Також судом встановлено, що 08.06.2916 на адресу Центрального відділу ДВС м. Черкаси від ОСОБА_5 надійшла письмова заява про добровільне виконання вимоги державного виконавця про виселення.

Згідно акту державного виконавця від 21.06.2016 здійснено виселення вищевказаних осіб з квартири АДРЕСА_1. Будь яких зауважень, скарг або заяв з боку боржників не надходило, що підтверджується їх підписами та власноручним записом ОСОБА_5 про відсутність претензій та згоду з діями державного виконавця.

Відповідно до п. 1 ч.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті.

Суд вважає, що цей Закон ставить акцент щодо заборони стягнення при умові примусу, тобто вимагання в кого-небудь виконання чогось незалежно від його волі. Судом же встановлено, про що зазначено в описовій частині ухвали, що боржник ОСОБА_5 самостійно звернулась до органів ДВС (і це не заперечується представником ОСОБА_4 у скарзі) із письмовою заявою про добровільне виселення, тобто за її згодою, що підтверджує відсутність будь якого примусу. Щодо добровільного відчуження нерухомого житлового майна, як само й добровільного виселення вказаним Законом обмежень (заборон) не встановлено.

Таким чином суд приходить до висновків, що оскаржувані дії уповноважених осіб ДВС були вчинені відповідно до закону, за добровільною згодою боржника в межах повноважень державного виконавця, а тому права чи свободи ОСОБА_5 не було порушено, що відповідно до ч.3 ст. 387 ЦПКУ дає суду підстави для постановлення ухвали про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 383-387 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

У задоволенні скарги ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_5 в порядку ст. 384 ЦПК України на дії та бездіяльність державного виконавця щодо виселення за виконавчим провадженням №2314/9019/12 від 12.02.2015 під час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий: ОСОБА_11