Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н. М. ,

при секретарі Калашніковій Л.Д.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Київської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Партоленко Наталія Вікторівна про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить встановити факт проживання однією сім'єю без шлюбу з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4,, в квартирі АДРЕСА_1 з грудня 1993 року до дня її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3.; визнати за ним право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_4, а саме на квартиру АДРЕСА_2.

В обґрунтування поданої до суду позовної заяви зазначив, що з грудня 1993р. позивач та ОСОБА_4 стали живати разом однією сім'єю в квартирі АДРЕСА_3. Зазначена квартира належала ОСОБА_4 на праві власності на підставі свідоцтва право власності на житло, виданого 7 лютого 2005р. відділом приватизації житла Подільської райдержадміністрації міста Києва. ОСОБА_4 була зареєстрована у вищезазначеній квартирі з 3.01.1984р., а позивач - з 21.01.2010 р. Позивач разом проживали з ОСОБА_5 як подружжя, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет. Шлюб не реєстрували, оскільки в цьому не було потреби. Він разом з ОСОБА_4 приймав участь у здійсненні комунальних платежів за квартиру, ремонті квартири, в якій мешкали. Оскільки з 2006 року ОСОБА_4 хворіла, була інвалідом 1-ї групи та потребувала сторонньої допомоги, позивач доглядав за нею. Після смерті ОСОБА_4 займався питаннями, пов'язаними з її похованням. Після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно, зокрема, квартири №№ 51 та 67 в будинку АДРЕСА_1. Квартиру 67 зазначеного будинку ОСОБА_4 заповідала позивачу, а на квартиру № 51 вона заповіту не залишила. Позивач є спадкоємцем за законом четвертої черги після смерті ОСОБА_4, оскільки проживав з нею однією сім'єю більше п'яти років до часу відкриття спадщини. Інших спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_4 немає. 15.09.2015р. він звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Партоленко Н.В. з заявою про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті ОСОБА_4, нотаріус повідомила позивачу про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4, запропонувавши звернутися до суду з заявою про встановлення факту проживання з ОСОБА_4 однією сім'єю не менш як п'ять років до у відкриття спадщини. 26 вересня 2015р. позивач звернувся з такою заявою до Подільського районного суду м. Києва. Однак, ухвалою суду від 30.09.2015р. йому було відмовлено у відкритті провадження, оскільки, на думку суду, з заяви вбачається спір про право, та роз'яснено про право подати позов на загальних підставах. За таких умов, позивач вимушений звернутися до суду з вказаним позовом.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимога підтримав в повному обсязі та надав пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам, вказавши, що інших спадкоємців, крім позивача, після смерті ОСОБА_4 не має, оскільки вона в шлюбі не перебувала та дітей не мала. Додав, що на час смерті спадкодавця позивач також не перебував в зареєстрованому шлюбі.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, направив до суду заперечення, вважає, що поданий позивачем позов не підлягає задоволенню, посилаючись на лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» згідно якого п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю. Зважаючи на докази в матеріалах справи, просить суд прийняти рішення про встановлення факту проживання однією сім'єю без шлюбу Позивача із ОСОБА_4, згідно норм чинного законодавства. Як вбачається з тексту позовної заяви, метою встановлення юридичного факту є отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців (стаття 1216 ЦК України).Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06 вересня 2000 року квартира АДРЕСА_1 зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_4. Представник посилається на ч. 1,2 ст. 1220 ЦК України, де визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно із свідоцтвом про смерть від 26 серпня 2015 року, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3. У відповідності до статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1ст.1222 ЦК України).Представник відповідача керується ст. 1264 ЦК України та повилається на лист Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Партоленко Н.В. від 07 жовтня 2015 року № 53/0214/6/2015 ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки Позивачем не надано судового рішення про підтвердження факту його проживання із ОСОБА_4 однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини. Вважає, що позовна вимога про визнання права власності - безпідставна, передчасна та не підлягає задоволенню.

В судове засідання третя особа - приватний нотаріус КМНО Партоленко Н.В. не з'явилася, направила до суду листа, в якому просить розгляд справи проводити за її відсутності, заперечень проти позову не має.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, приходить до таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_3 р. померла ОСОБА_4, що підтверджено свідоцтвом про смерть, виданим 26.08.2015 р. відділом ДРАЦС Подільського РУЮ у м.Києві.

Згідно із частиною першою статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною першою та другою статті 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Встановлено, що після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина у вигляді квартир АДРЕСА_1

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

ОСОБА_2 просив встановити факт проживання з ОСОБА_4 однією сім'єю, як чоловіка та дружини, з грудня 1993 року до дня її смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Також ст. 12 Конвенції встановлено і право на шлюб.

Як вбачається з наданих документів, ОСОБА_4 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 03.01.1984 р. За цією адресою з 21.01.2010 р. зареєстрований і позивач ОСОБА_2

Згідно договору № 21197 від 07.03.2010 р. саме позивачем укладений договір на надання послуг по технічному обслуговуванню омофону за вищевказаною адресою.

22.12.2011 р. ОСОБА_4 складено заповіт на ім'я ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 посвідчений державним нотаріусом 14 Київської державної нотаріальної контори за реєстром № 2-4637.

На квартиру № АДРЕСА_4 заповіту спадкодавець не залишила.

Як вбачається з наданих документів, позивачем здійснені витрати по похованню померлої ОСОБА_4

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_7, яка є рідною сестрою позивача, ОСОБА_8, яка являється племінницею позивача у справі, ОСОБА_9, яка є сусідкою з квартири № 43, та ОСОБА_10, яка є сусідкою з квартири № 64, підтвердили факт постійного проживання однією сім'єю ОСОБА_2 та ОСОБА_4 приблизно 20 років до часу смерті останньої (тобто з 1995 р.) за адресою: АДРЕСА_1 Додали, що саме позивач займався похованням ОСОБА_4, ніяких родичів з боку останньої на похороні не було.

У суду не має підстав стави під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їхню заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим представленим доказам.

Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини.

Сімейний кодекс України та Цивільний кодекс України набрали законної сили з 01.01.2004 р.

Таким чином, виходячи із принципу незворотності дії у часі, встановленого ч. 1 ст. 58 Конституції України, на правовідносини, що виникли раніше дія вказаних нормативних актів не поширюється.

Враховуючи вищевикладене, заявлені вимоги щодо встановлення факту проживання позивача та спадкодавця ОСОБА_4 однією сім'єю без реєстрації шлюбу за період з грудня 1993 року до 01.01.2004 р. підпадають під застосування норм Кодексу про шлюб та сім'ю України (ст.6 ч.2), положеннями якого передбачена лише реєстрація шлюбу у державних органах реєстрації актів громадянського стану, при цьому, зазначеним Кодексом не передбачалось право встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, а тому вимоги позивача в цій частині не підлягають задоволенню.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» звернуто увагу суддів на те, що при врегулюванні правовідносин щодо майна осіб майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, щоби чоловік та жінка не перебували у будь-якому іншому шлюбі.

В судовому засіданні досліджена засвідчена копія спадкової справи № 6/2015, яка відкрита ПН КМНО Партоленко Н.В. 15.09.2015 р., після смерті ОСОБА_4 на підставі заяви ОСОБА_2, в т.ч. і наявна там копія паспорту ОСОБА_2, з якої вбачається, що з дати видачі паспорту (12.12.2009 р.) останній не перебував в зареєстрованому шлюбі.

Як вбачається зі спадкової справи, інші особи, крім ОСОБА_2, після смерті ОСОБА_4 за прийняттям спадщини не звертались.

Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що позовні вимоги в частині встановлення факту проживання позивача однією сім'єю зі спадкодавцем ОСОБА_4, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, з 01.01.2004 р. засновані на законі, є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, а тому підлягають задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, суд виходить з такого.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від З0 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» суду слід звернути увагу на наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами, зокрема, копіями документів із спадкової справи.

Згідно листа Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Партоленко Н.В. від 07 жовтня 2015 року № 53/0214/6/2015 ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки Позивачем не надано судового рішення про підтвердження факту його проживання із ОСОБА_4 однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Суд, враховуючи вищевикладене, вважає позовну вимогу про визнання права власності, передчасною, оскільки у позивача є право на звернення до нотаріуса для оформлення свої спадкових прав, надавши рішення суду про встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем ОСОБА_4

З викладеного суд робить висновок, про необхідність встановити факт проживання однією сім'єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 р., в іншій частині позовних вимог позивачу слід відмовити.

На підставі викладеного, ст.3 СК України, ст.ст.1218, 1220, 1264 ЦК України, керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60, 208-209, 212, 213, 214-215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до Київської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Партоленко Наталія Вікторівна про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом - задовольнити частково.

Встановити факт проживання з 01 січня 2004 року однією сім'єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 р.

В іншій частині - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. М. Ларіонова