АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/5420/15-ц Головуючий у 1-й інстанції Дзюбич В.Л.
Провадження № 22-ц/789/201/16 Доповідач - Парандюк Т.С.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2016 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Храпак Н. М.,

за участю секретаря - Коваль О.І.

та сторін - відповідача ОСОБА_1 та його

представника ОСОБА_2; позивачки ОСОБА_3 та її

представника ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 21 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, колегія суддів,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що ОСОБА_1 жодної матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 21 жовтня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_2 ідентифікаційний код: НОМЕР_1) в користь ОСОБА_3 (проживає: АДРЕСА_3, ідентифікаційний код: НОМЕР_2) аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/5 частини з усіх видів його заробітку (доходу) але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи із 30.03.2015 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та постановити нове , яким встановити аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, не враховано те, що він утримує сина, займається його вихованням.

У судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали, зіславшись на доводи викладені в ній.

Позивач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_7 в судовому засіданні 02.02.2016 року визнала апеляційну скаргу, але на другому засіданні думку змінила і заперечила проти призначення аліментів в твердій грошовій сумі, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, їх представників, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що батько дитини за своїм матеріальним становищем та станом здоров'я може і зобов'язаний надавати утримання дитині, необхідне для забезпечення її розвитку, вважав правильним визначити аліменти у розмірі 1/5 частини заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що забезпечить необхідну участь батька в утриманні дитини.

Однак, такий висновок суду не в повній мірі відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до вимог ст.51 Конституції України та ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.09.2008 р. по 17.11.2014 року.

ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, що стверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_3 виданим повторно 04.06.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №1470.

Із довідки №222 від 11.03.2015 року та Акту від 30.07.2015 р., виданих TOB „Коменерго - Тернопіль 3" вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрована в АДРЕСА_4 та разом із нею проживає син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6 без реєстрації, де й обслуговується дільничним педіатром даної поліклініки. (довідка №350 Поліклінічного відділення Тернопільської міської дитячої комунальної лікарні).

ОСОБА_5 зареєстрований та проживає із сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6 у квартирі АДРЕСА_2, що стверджується копією будинкової книги та довідкою №097 від 15.06.2015 року, виданої ОСББ АДРЕСА_2

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України.

В силу вимог ст.182 СК України та роз'яснень, даних у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року №3 - при визначенні розміру аліментів суд повинен врахувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На момент ухвалення рішення ОСОБА_1 з 01.10.2014 по 30.09.2015 року працював в ПрАТ "Київстар" загальний розмір отриманих доходів складав 183 614 грн. і щомісячна заробітна плата - 15301,17 грн., що стверджується довідкою про доходи №11568 від 09.10.2015 року, долученої до апеляційної скарги.(а.с.59).

За статтею 184 СКУ передбачено, що суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі у разі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

В апеляційну інстанцію ОСОБА_1 надано довідку про те, що він зараз перебуває на обліку як безробітний в Тернопільському МРЦЗ з 28 грудня 2015 року. Допомога по безробіттю на час розгляду справи ще не призначена. Відповідач приймає участь у вихованні та утриманні сина про що свідчать заяви на договірне списання та меморіальні ордера за 2013-2015 р.(а.с.20 -34), а також фотографії та інші докази, які позивачка фактично не заперечувала, але уточнила, що це стосується обставин після звернення її із даним позовом до суду.

Позивачка ОСОБА_3 працює на керівній посаді ТОВ "СЕБН-УА" і її заробітна плата за 2015 рік становила 79409,75 грн.

Крім того, встановлено, що син проживаючи з матір'ю, однак він не залишається без постійної уваги батька, який проводив оплату за дитячий садок, тепер надає благодійні внески у школу, де навчається син, купляє необхідні речі, продукти, проводить час з ним на дачі, возить на море, Буковель та надає іншу матеріальну допомогу.

При зверненні до суду із позовом позивачка посилалась на норму ст.184 СК України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СКУ не може обмежуватися разовим її здійсненням.

Таким чином, колегія суддів враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, матеріальне становище обох батьків і те, що відповідач на даний час має нерегулярний, мінливий дохід та згідний сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., що спочатку визнавалось позивачкою, вважає, що висновок суду першої інстанції не відповідає дійсним обставинам справи, ухвалене з порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового, визначивши розмір аліментів в твердій грошовій сумі 1500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до п.1 ст.307 ЦПКУ - за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно з ч.1 ст. 309 ЦПК України - підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313- 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 21 жовтня 2015 року скасувати та ухвалити нове, яким стягнути із ОСОБА_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_2, ідентифікаційний код: НОМЕР_1) в користь ОСОБА_3 (проживає: АДРЕСА_4(АДРЕСА_3, ідентифікаційний код: НОМЕР_2) аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти в твердій грошовій сумі 1500 грн. щомісячно, починаючи із 30.03.2015 року та до досягнення дитиною повноліття.

В решті рішення суду залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Т.С. Парандюк