Справа № 2-4251/11
Провадження № 4-с/487/34/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2016 року Заводського районного суду м. Миколаєва в складі: головуючого судді Щербини С.В., при секретарі Шевиряєвої К.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Миколаївської міської ради про поновлення пропущеного строку на оскарження та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В

Миколаївська міська рада звернулась до суду зі скаргою про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 22.02.2013 ВП№31605909, поновлення пропущеного з поважних причин строку для оскарження вказаної постанови та поновлення пропущеного з поважних причин строку для пред'явлення до виконання виконавчого листа по справі 2-4251/2011, виданого 23.02.2012 року на виконання рішення Заводського районного суду м. Миколаєва.

У своєї скарзі Миколавїська міська рада посилалась на те, що 23.02.2012 року Заводським районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист на виконання рішення суду щодо зобов'язання ОСОБА_1І.о. знести самовільно збудований двоповерховий будинок по вул. Будьонного, 12 в м. Миколаєві. Державним виконавцем було відкрито виконавче провадження. Проте, боржником рішення суду не виконано та постановою державного виконавця від 22.02.2013 року було закінчено виконавче провадження на підставі п.11 ч.1 ст. 49, ст. 50 Закону України Про виконавче провадження. Проте, вказана постанова на адресу стягувач не надходила та про її існування не було відомо. При цьому, зазначили, що постанова про закінчення виконавчого провадження винесено державним виконавцем передчасно, його дії є протиправними, оскільки ним не були виконані усі дії, що передбачені законом та без врахування всіх обставин справи. При цьому просили поновити пропущений строк на оскарження постанови, оскільки про її існування стягувачу стало відомо лише 22.03.2016 року із відповіді Заводського ВДВС ММУЮ, тому строк на оскарження постанови ними пропущено з поважним та незалежних від них причин.

В судове засідання представник скаржника Миколаївської міської ради не з'явився, надав до суду заяву, просив слухати скаргу за його відсутності, скаргу уточнив, просив розглянути лише вимоги щодо скасування постанови про закінчення виконавчого провадження та поновлення пропущеного з поважних причин строку для оскарження вказаної постанови, уточнені вимоги скарги підтримав, просив про їх задоволення.

В судове засідання представник Заводського ВДВС ММУЮ не з'явився, надав до суду заяву, просив розглянути скаргу за його відсутності, заявлені вимоги визнав.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як встановлено судом, рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.12.2011 року зобов'язано ОСОБА_1 ОСОБА_2 знести самовільно побудований двоповерховий будинок по вул. Будьонного, 12 в м. Миколаєві, рішення набрало законної сили 30.01.2012 року. За заявою стягувача - Миколаївської міської ради у справі видано виконавчий лист 2-4251/2011, який переданий на виконання до Заводського ВДВС ММУЮ.

Постановою від 07.03.2012 року державним виконавцем Заводського ВДВС ММУЮ було відкрите виконавче провадження.

Рішення суду у добровільному порядку боржником не виконувалось.

У зв'язку з невиконанням рішення суду, державним виконавцем було вчинені виконувачі дії , відповідно до ст. 89 Закону України Про виконавче провадження щодо накладення штрафних санкцій на боржника, направлено подання до прокуратури про притягнення боржника до кримінальної відповідальності та лист стягувачу - Миколаївської міської ради та адміністрації Заводського району ММР щодо можливості фінансування виконавчих дій.

В подальшому 22.02.2013 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, відповідно до п. 11 ч.1 ст. 49, ст. 50 Закону України Про виконавче провадження, у зв'язку з тим, що рішення суду неможливо виконати без участі боржника.

Відповідно до п.11 ч.1 ст. 49 Законом України Про виконавче провадження виконавче провадження підлягає закриттю у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону.

Згідно ст. 75 ч.3 Законом України Про виконавче провадження у разі якщо виконати рішення суду без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до ст. 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконаного провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець і повертає виконавчий документ до суду чи іншого орану (посадової особи), що його видав.

Згідно супровідного листа копія постанови про закінчення виконавчого провадження направлена боржнику ОСОБА_1 та стягувачу Миколаївської міської ради від 24.02.2013 року №3756/01.02-47/15.

Відповідно до ст. 31 Закону України Про виконавче провадження копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилається адресатам із супровідними листами простою кореспонденцію, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмови у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документу стягувачу відповідно до ст. 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованими листом з повідомленням про вручення.

Проте, як зазначив в скарзі стягувач, ними не було отримано постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження та суб'єктом оскарження Заводським ВДВС ММУЮ не надано доказів, окрім супровідного листа, що вказана постанова була взагалі направлена стягувачу.

Крім того, відповідно до ст. 49 ч.2 Закону України Про виконавче провадження у випадках, передбачених п.п. 1-6, 8,9,11-13 цієї статті, виконавчий документ надсилається до суду або іншому органу (посадовій особі), який його видав.

Проте, в оглянутих матеріалах цивільної справи 2-4251/2011, в порушення норм ст. 49 ч.2 Закону України Про виконавче провадження, відсутній виконавчий лист 2-4251/2011, виконання якого закінчено.

При цьому, суд приходить до переконання, що скаржником пропущено строк на оскарження постанови, з поважних причин, який підлягає поновленню, оскільки про існування постанови про закінчення виконавчого провадження від 22.02.2013 року стягувачу стало відомо лише 22.03.2016 року із відповіді Заводського ВДВС ММУЮ на звернення Миколаївської ради від 16.03.2016 року №81/02.07.02-07, що містяться в матеріалах справи.

Таким чином, на підставі викладеного, суд приходить до переконання, що скарга є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, а постанова про закінчення виконавчого провадження від 22.02.2013 року скасуванню.

Керуючись ст. 386-388 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу Миколаївської міської ради про поновлення пропущеного строку на оскарження та скасування постанови задовольнити.

Поновити Миколаївської міської ради пропущений з поважних причин строк на подачу скарги.

Постанову державного виконавця Заводського ВДВС ММУЮ ВП№31605909 від 22.02.2013 року про закінчення виконавчого провадження скасувати.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів з дня її оголошення та може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва, в строк і порядок, встановлений ст. ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя: С.В. Щербина