Категорія 27Доповідач Колос С. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі :

Головуючого :ОСОБА_2
суддів :ОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретарі :ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства « БМ Банк », ОСОБА_7, В»юник ОСОБА_8 про розірвання кредитного договору, договору іпотеки та поруки за апеляційною скаргою ОСОБА_9, що діє в інтересах та за дорученням ОСОБА_6 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 березня 2016 року,

встановила :

Рішенням Вінницького міського суду від 14 березня 2016 року в зазначеному позові відмовлено .

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що при укладенні оспорюваних договорів дотримано всіх істотних умов, їх зміст не суперечить діючому матеріальному закону, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення було вільним та відповідало внутрішній волі. ПАТ « БМ Банк » є українським банком з іноземним капіталом, як юридична особа зареєстрована у м. Київ та проводить свою діяльність на території держави, сплачує податки до бюджету України та є складовою її економіки .

В апеляційній скарзі ОСОБА_9, що діє в інтересах та за дорученням ОСОБА_6 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, на неповне з«ясування обставин, що мають значення для справи, на недотримання норм матеріального та порушення норм процесуального законодавства .

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_9 та ОСОБА_10, що діють в інтересах та за дорученням ОСОБА_6, які просять рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог, представника банку, яка просить рішення залишити без змін, а скаргу відхилити, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із наступного .

Відповідно ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань .

З матеріалів цивільної справи вбачається, що ухвалене рішення суду є правильним і справедливим, а тому скасованим бути не може .

Встановлено і не заперечується сторонами, що 29 травня 2008 року ОСОБА_6 уклав з ПАТ « БМ Банк » кредитний договір № 1 / 65 / 290508, згідно із яким отримав кошти в розмірі 42 000 доларів США на споживчі потреби з кінцевим терміном повернення до 28 травня 2018 року під 16 % річних ( а. с. 7 11 ) .

В порушення своїх зобов»язань відповідачем ОСОБА_6не вноситься плата за користування кредитом в порядку та на умовах визначених даним договором кредиту .

Відповідно до ст.. 610 ЦК України порушенням зобов»язань є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначеним змістом зобов»язань.

Статтею 611 ЦК України закріплено, що у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором, а саме стягнення суми кредиту, сплата неустойки та відшкодування збитків .

Згідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого боов"язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов"язання боржником. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб .

З матеріалів вбачається, що відповідно до договору поруки № 1 / 65 / 290508 від 29 травня 2008 року В»юник О. О. поручилася перед кредитором боржника, а саме за виконання ОСОБА_6 свого обов"язку по сплаті коштів по кредитному договорі ( а. с. 14 ) .

В забезпечення кредитного договору між ПАТ « БМ Банк » та ОСОБА_7 29 травня 2008 року укладено договір іпотеки № 1 / 65 / 290508 ( а. с. 12 13 ). Предметом іпотеки стала квартира АДРЕСА_1. Оцінка предмету іпотеки становила по договору 340 582 гривень .

Суд першої інстанції дав належну оцінку вищезазначеному та вірно зазначив, що при укладенні договорів норми діючого цивільного законодавства не порушено .

Відповідно до ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах .

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті,- змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона .

У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв'язку з виконанням цього договору .

Зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом .

Зі змісту позовної заяви та апеляційної скарги вбачається, що підставами для розірвання договорів стали істотні зміни обставин, а саме збройна агресія Російської Федерації проти держави України, запровадження фінансово економічних санкцій, а також запровадження обмежувальних заходів щодо АКБ « Банк Москви » .

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог з цих підстав, суд першої інстанції вірно зазначив, що істотна зміна обставин, в розумінні ст. 652 ЦК України, має стосуватися виключно істотних умов договору, а саме його предмету, прав та обов»язків сторін, їх відповідальності, а тому збройна агресія Російської Федерації не пов»язана з укладанням чи виконанням кредитного договору, що укладено між ОСОБА_6 та ПАТ « БМ Банк ». Наявність чи відсутність збройної агресії не стосується та не впливає на стан виконання зобов»язань сторін в зв»язку з укладенням договору .

В судовому засіданні встановлено, і не заперечується сторонами, що ПАТ « БМ Банк » виникло внаслідок перейменування Відкритого акціонерного товариства « БМ Банк » ( згідно рішення Загальних зборів Акціонерів ВАТ « БМ Банк », Протокол № 1 від 20 квітня 2010 року ) відповідно до вимог Закону України « Про акціонерні товариства » від 17. 09 . 2008 року, яке було створене в результаті реорганізації Товариства з обмеженою відповідальністю « БМ Банк », яке діяло на підставі Статуту, затвердженого Установчими зборами ТОВ « БМ Банк » ( Протокол № 1 від 15. 08 . 2005 року ), зареєстрованого Національним банком України 30.11.2005 року, державна реєстрація юридичної особи проведена 06. 12. 2005 року, номер запису 0008765, внесення запису до Державного реєстру банків про реєстрацію банку здійснено 08. 12. 2005 року під реєстраційним номером 301 ( остання редакція Статуту ТОВ « БМ Банк » була затверджена Загальними Зборами Учасників ТОВ « БМ Банк » (Протокол № 7 від 22. 06. 2007 року), погоджена Національним Банком України 02. 8. 2007 року, державна реєстрація змін до установчих документів ТОВ « БМ Банк » проведена 13. 08. 2007 року, номер запису 4024518, шляхом перетворення у відкрите акціонерне товариство у відповідності до Закону України « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо форми створення банків та розміру статутного капіталу » від 14. 09. 2006 року на підставі рішення Загальних зборів Учасників ТОВ « БМ Банк » від 10. 04. 2008 року ( Протокол № 1 ) та Установчих зборів Відкритого акціонерного товариства « БМ Банк » від 17. 06. 2008 року ( Протокол № 1 ) ( а. с. 70 71 ) .

ПАТ « БМ Банк » є правонаступником усіх прав і зобовязань ВАТ « БМ Банк ». Як вбачається з банківської ліцензії Національного банку України № 223 від 14. 10. 2011 року виданої ПАТ « БМ Банк » внесеному до державного реєстру банків 08. 12. 2005 року за номером 301 банк має право надання банківських послуг, визначених ч. 3 ст. 47 Закону України « Про банки та банківську діяльність » ( а. с. 72 ) .

Зазначене вказує на те, що ПАТ «БМ Банк», яке є правонаступником ТОВ « БМ Банк », є українським банком з іноземним капіталом, як юридична особа зареєстрована у м. Києві та проводить свою діяльність на території України, яка не підпадає під правовий режим тимчасово окупованої території. У своїй діяльності банк керується законами та підзаконними актами України, сплачує податки до бюджету України та є складовою економіки України.

Відповідно до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 02. 09. 2015 р. « Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів ( санкцій ) », введено в дію указом Президента України від 16 вересня 2015 року № 549 / 2015, до ПАТ « БМ Банк » персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи ( санкції ) не застосовувалися.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року « Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин » при вирішенні спорів щодо розірвання кредитного договору з посиланням на суттєві обставини суд має враховувати положення частини другої статті 652 ЦК і виходити з того, що закон пов'язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених частиною другою цієї статті, при істотній зміні обставин .

Позивачем не доведено наявність всіх чотирьох умов, передбачених ч. 2 ст. 652 ЦК України, які є підставами для розірвання оспорюваних договорів .

Крім того, з матеріалів вбачається, що заочним рішенням Вінницького міського суду від 29 грудня 2014 року стягнуто солідарно з ОСОБА_6, В»юник О. О. на користь ПАТ « БМ Банк » заборгованість за кредитним договором від 29 травня 2008 року в розмірі 29 801, 09 доларів США ( а. с. 73 74 ). Зазначене вказує на те, що спір з приводу виконання зобов»язань по кредитному договору фактично вже вирішено .

Відповідно до ч. 1 ст.. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов»язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов»язання боржником.

Згідно зі ч. 1, 2 ст.. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов»язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову ( субсидіарну ) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Статтею 559 ч. 1, 4 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Стороною договору поруки є В»юник О. О., яка зазначену угоду не оспорює та не ставить питання про його розірвання., а тому обґрунтовано відмовлено в задоволенні позовних вимогах ОСОБА_6 щодо розірвання договору поруки, так як він не являється стороною цієї угоди, строк виконання основного зобов»язанна не закінчився та не надав доказів, що при укладенні договору порушено його права. З цих же підстав не підлягає задоволенню і вимога про розірвання договору іпотеки .

З урахуванням зазначеного, доводів про порушення судом норм матеріального і процесуального права, які дають підстави для скасування судового рішення, апеляційна скарга не містить .

Інші твердження також не спростовують правильних висновків суду .

Оскаржуване рішення суду першої інстанції є правильним і справедливим та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому зміні чи скасуванню не підлягає .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_9, що діє в інтересах та за дорученням ОСОБА_6 - відхилити .

Рішення Вінницького міського суду від 14 березня 2016 року - залишити без змін .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена на протязі двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ .

Головуючий : С. С. Колос

Судді : Л. П. Стеблюк

ОСОБА_4