Номер провадження: 22-ц/785/4880/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Ісаєвої Н.В.

при секретарі Ліснік Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, який згодом був уточнений та остаточно поданий ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною, посилаючись на те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 08 серпня 2013 року по 23 червня 2015 року.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 31 березня 2015 року з ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку та на утримання відповідачки в розмірі 1000 грн. до досягнення дитиною 3-х річного віку. Після розлучення сторін, донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишилась проживати разом з матірю ОСОБА_2 в кв.№54 в будинку №57/2 по вул. Ак. Заболотного в м. Одесі.

ОСОБА_3 також зазначив, що після розлучення сторін, сторони не дійшли згоди щодо прийняття участі батька в вихованні, в вільному спілкуванні з донькою ОСОБА_6, мати дитини почала створювати штучні перешкоди в спілкуванні батька з донькою, посилаючись на режим дня. Спроби батька вирішити дане питання мирним шляхом не дали позитивних результатів, тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом, оскільки порушується його батьківські права.

Також ОСОБА_4 - бабуся доньки сторін, просила в позові встановити режим побачень і спілкування з онукою без присутності матері, через непорозуміння з матірю дитини щодо її участі в спілкуванні з онукою.

ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини, посилаючись на те, що дитина невідлучна від матері, яка піклується нею, має самостійне житло, створені умови для проживання, виховання і всебічного розвитку дитини, а тому просила визначити місце проживання своєї малолітньої доньки разом з нею.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а також їх представник позовні вимоги підтримали, проти зустрічного позову не заперечували.

В судовому засіданні ОСОБА_2 позов визнала частково, свій позов підтримала.

В судове засідання представник Органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради не зявився, про слухання справи був повідомлений належним чином.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2016 року позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною задоволений частково. Зобовязано ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_3 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визначені наступні способи участі у вихованні доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, батька ОСОБА_3 - особисте спілкування в присутності матері ОСОБА_2 до досягнення дитини трьхрічного віку - до 04 квітня 2017 року, а з 05 квітня 2017 року - особисте спілкування батька ОСОБА_3 з донькою ОСОБА_2 без присутності матері ОСОБА_2: систематичні побачення по три вихідні дні на тиждень по три години на добу, за домовленістю з матірю ОСОБА_2 згідно наданого графіку роботи ОСОБА_3 на кожен наступний місяць.

Графік роботи ОСОБА_3 надавати у двох примірниках: один для ОСОБА_3, другий примірник для ОСОБА_2, підписаний батьками; систематичні побачення у наступні дні: день народження бабусі ОСОБА_4 13 травня; день народження дідуся ОСОБА_7 21 липня; день народження батька ОСОБА_3 01 травня; день народження доньки ОСОБА_2 04 квітня, за домовленістю з матірю ОСОБА_2, з 04 квітня 2017 року без присутності матері ОСОБА_2; систематичних побачень у святкові дні: Новий Рік 01 січня; Різдво Христове 07 січня; кожен рік на свіято Христово Воскрісіння - Пасху, 8 березня та на Трійцю, за домовленістю з матірю ОСОБА_2 з 05 квітня 2017 року без присутності матері ОСОБА_2

Визначені наступні способи участі у вихованні онуки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, бабусею ОСОБА_4 в присутності матері ОСОБА_2, до досягнення дитини трьохрічного віку - до 04 квітня 2017 року, а з 05 квітня 2017 року - особисте спілкування бабусі ОСОБА_4 з онукою ОСОБА_2 без присутності матері ОСОБА_2, за домовленістю з ОСОБА_2: перша і третя неділя місяця.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини задоволений. Визначене місце проживання малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матірю ОСОБА_2, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3.

Не погоджуючись частково з рішенням суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якої просить рішення суду скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3, інші позовні вимоги залишити без задоволення, в частині визначення способу участі у вихованні онуки бабусею скасувати, посилаючись на те, що судом неповно зясовані всі обставини справи, а також, що судом порушені норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно п. 3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив матеріали справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 08 серпня 2013 року по 23 червня 2015 року. Від шлюбу у сторін є донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 31 березня 2015 року з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку на утримання відповідачки в розмірі 1000 грн. до досягнення дитиною 3-х річного віку.

Після розлучення сторін, донька ОСОБА_6 залишилась проживати з матірю ОСОБА_2 в АДРЕСА_1. Після припинення сторонами шлюбних відносин між ними виникли суперечки щодо вільних побачень батька з донькою та участі в її вихованні і розвитку.

Також судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 підтвердила факт того, що вона наполягає на своїй присутності при зустрічах батька з донькою, оскільки дитині лише 2 роки і вона завжди знаходиться разом з матірю. Сторони визнали той факт, що між ними є суперечки в вихованні дитини, позивачка не здобрює відвідування донькою з батьком служби у Храмі та участі в таїнствах церкви, поки дитина не стане старше за віком, також побачення з батьком коли він вихідний у звязку з графіком роботи, ті ж обставини стосуються і бабусі ОСОБА_4 Мати дитини не заперечує проти побачень бабусі в її присутності та за попереднім узгодженням, при цьому не порушуючи розпорядку дня дитини.

Відповідно до висновку від 11.02.2016 р. за № 01-05-3/49вх органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради (а.с.94) місцем проживання малолітньої ОСОБА_2, 04.04.2016 р. визначено з матірю, про що батько не заперечував, але при цьому звернув увагу суду на порушення його батьківських прав з боку матері щодо вільного спілкування з донькою, участі в її вихованні, її розвитку, нагляду за здоровям доньки, що виразилось в перешкодах бачитись з донькою як батьку, так і бабусі. З листопада 2015 р. по день народження доньки 04 квітня 2016 року батько і бабуся не бачили ОСОБА_6, через заборону матері, яка різними способами уникала спілкування батька та відповідно бабусі з ОСОБА_6. В судовому засіданні ОСОБА_2 визнала цей факт, оскільки в листопаді був скандал між сторонами через те, що без її дозволу батько пішов до церкви з донькою.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною, суд першої інстанції виходив з наступного.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

У силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та рівними права батьків щодо спілкування з дитиною, особлива увага має бути приділена найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 р. року по справі «Хант проти України»).

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини.

Згідно приписів ст.157, ч.1, ч.2, ч.3 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Також судом не були встановлені факти грубого поводження з дитиною з боку батька та бабусі, привиттям їй поганих звичок, відсутністю нагляду за дитиною, тобто не має таких виняткових випадків, про що наголошено в п.1 ст.9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р.

Відповідно до ст.158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обовязковим до виконання.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 28.08.2015 року за №01-05-1/2119вх (л.с.32) , орган опіки вважає доцільним визначити порядок зустрічей батька і бабусі з малолітньою ОСОБА_6, шляхом встановлення систематичних побачень 2 рази на тиждень за домовленістю з матірю і без її присутності.

На підставі вищевикладеного, суд обґрунтовано, керуючись найвищим інтересом дитини, з метою уникнути травмування малолітньої доньки сторін ОСОБА_6, яка тривалий час не бачилась з батьком і бабусею, визнав доцільним призначити побачення батька і бабусі з дитинною в присутності її матері ОСОБА_2 до досягнення дитини 3-х років, після чого батька і бабуся зустрічаються з дитиною без присутності матері, у визначений судом період, з урахуванням мінливого графіка роботи батька.

Судова колегія погоджується з вказаними висновками суду, та не находить підстав для задоволення апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що рішення суду в оскаржуваній частині є неконкретним та незрозумілим, дозволяє неоднозначне трактування, а саме не визначені конкретні дні та часи спілкування дитини з батьком, та враховуючи що дитині ще не має трьох років рішення суду з таким графіком 3 рази на тиждень є передчасним, оскільки робота ОСОБА_3 не є підставою для зміни планів та графіку дитини, не приймаються до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи, а саме визначені способи участі особистого батька у вихованні доньки ОСОБА_2 в присутності матері ОСОБА_2, без присутності матері ОСОБА_2 та систематичні побачення по три вихідні дні на тиждень по три години на добу, за домовленістю з матірю ОСОБА_2

Також не приймаються до уваги доводи ОСОБА_2 стосовно того, що рішення в частині залучення бабусі ОСОБА_4 відбулось без належних правових підстав та вирішив питання щодо участі у вихованні дитини не лише батьком, а і бабусі, яка не зверталась до суду з позовною заявою, не приймаються до уваги, оскільки 15.07.2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, який згодом був уточнений та остаточно поданий 02.10.2015 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, тобто ОСОБА_4 судом долучена до участі у справі в якості позивача по вказаній справі.

Інші доводи апеляційної скарги також не приймаються до уваги, оскільки вони також спростовуються матеріалами справи, а письмових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до суду надано не було.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційної скарги доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують, та задоволенню не підлягають, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в звязку з чим апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ ОСОБА_8