overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
Справа № 667/2054/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2016 року Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Котьо І.В. дослідивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування та права спільної сумісної власності ,

встановив:

Позивачі звернулись до суду з вказаною позовною заявою, але вона не в повній мірі відповідає вимогам ч.2 ст.119 ЦПК України, а саме позовна заява повинна містити в собі:

1) назву суду, до якого подається заява;

2) імя ( найменування ) позивача і відповідача а також імя представника позивача , якщо позовна заява подається представником , їх місце проживання або знаходження, поштовий індекс, номер засобів звязку, якщо такий відомий ;

3) зміст позовних вимог;

4) ціну позову що до вимог позовного характеру ;

5) виклад обставин якими позивач обґрунтовує свої вимоги;

6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування;

7) перелік документів , що додаються до заяви.

Так, згідно із ст. 15 Закону України «Про власність», який діяв на час прийняття рішення про оформлення права власності на квартиру, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Згідно зі ст. 16 вказаного вище Закону майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. А у відповідності до ст. 28 Кодексу про шлюб та сімю у редакції 1969 року, що діяв на час виникнення права власності на квартиру яка належала померлому , в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Як слідує з доданих доказів на час розірвання шлюбу позивача ОСОБА_2 зі спадкодавцем , ними було внесено лише частину пайового внеску за квартиру, залишок якої було сплачено позивачем самостійно. Однак вказана обставина не врахована позивачами при розрахунку часток право на які вони вважають не визнаним.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

При таких обставинах суд вважає, що дана позовна заява не може бути розглянута по суті, у звязку з чим позивачам необхідно надати строк для усунення вказаних недоліків. Керуючись ст.121 ЦПК України ,суд

ухвалив: Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування та права спільної сумісної власності залишити без руху і надати позивачу строк для усунення недоліків який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем (заявником) ухвали.

В разі не усунення недоліків до зазначеного строку заява буде вважатись не поданою .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: І.В. Котьо
СУДОВИЙ НАКАЗ
28.02.2016 Справа № 182/616/17
Провадження № 2-н/0182/36/2017
ССуддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Рунчева О.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за надані послуги, відповідно до ст. 526 ЦК України ст.ст. 96, 102, 103, 104 ЦПК України,-
Судовий наказ після набрання ним законної сили видати стягувачу.
С у д д я ______________ О. В. Рунчева
Згідно зі статтею 105 ЦПК України, боржник має право протягом десяти днів з дня отримання копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування.
Заява про скасування судового наказу розглядається судом протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття такої заяви до розгляду в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце розгляду заяви про скасування судового наказу, не перешкоджає розгляду такої зави (ч.6 ст. 105-1 ЦПК України).
Відповідно до статті 106 ЦПК України у разі ненадходження заяви від боржника заяви про скасування судового наказу протягом трьох днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили і суд видає його стягувачеві для пред'явлення до виконання.
Судовий наказ набрав чинності „ ____"_______201_ р.
Судовий наказ надано стягувачу „____"_______201_ р.
Строк пред'явлення судового наказу до виконання три роки.
С у д д я ______________ О. В. Рунчева
місце печатки суду
ВІДМІТКИ ПРО ВИКОНАННЯ СУДОВОГО НАКАЗУ
Дата надходження судового наказу на виконанняПовне найменування установи, підприємства, організації, в якому знаходився судовий наказ на виконанніЗагальна сума, відрахована за судовим наказомДата повернення судового наказу до відділу державної виконавчої служби чи стягувачевіПідстави повернення судового наказуПідпис керівника установи, підприємства, організації (з прикладанням печатки) Примітки
Інші відмітки: ________________________________________________________________
____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
СУДОВИЙ НАКАЗ
28.02.2016 Справа № 182/627/17
Провадження № 2-н/0182/45/2017
Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Рунчева О.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги, відповідно до ст. 526 ЦК України ст.ст. 96, 102, 103, 104 ЦПК України,-
Судовий наказ після набрання ним законної сили видати стягувачу.
С у д д я ______________ О. В. Рунчева
Згідно зі статтею 105 ЦПК України, боржник має право протягом десяти днів з дня отримання копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування.
Заява про скасування судового наказу розглядається судом протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття такої заяви до розгляду в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце розгляду заяви про скасування судового наказу, не перешкоджає розгляду такої зави (ч.6 ст. 105-1 ЦПК України).
Відповідно до статті 106 ЦПК України у разі ненадходження заяви від боржника заяви про скасування судового наказу протягом трьох днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили і суд видає його стягувачеві для пред'явлення до виконання.
Судовий наказ набрав чинності „ ____"_______201_ р.
Судовий наказ надано стягувачу „____"_______201_ р.
Строк пред'явлення судового наказу до виконання три роки.
С у д д я ______________ О. В. Рунчева
місце печатки суду
ВІДМІТКИ ПРО ВИКОНАННЯ СУДОВОГО НАКАЗУ
Дата надходження судового наказу на виконанняПовне найменування установи, підприємства, організації, в якому знаходився судовий наказ на виконанніЗагальна сума, відрахована за судовим наказомДата повернення судового наказу до відділу державної виконавчої служби чи стягувачевіПідстави повернення судового наказуПідпис керівника установи, підприємства, організації (з прикладанням печатки) Примітки
Інші відмітки: ________________________________________________________________
____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

іменем України

07 листопада 2016 року м. Харків

Дзержинський районний суду м. Харкова в складі головуючого судді Штих Т.В., секретаря Чаленко Н.О., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 третя особа ОСОБА_4 про визнання права власності за набувальною давністю, в порядку розгляду заяви про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 третя особа ОСОБА_4 про визнання права власності за набувальною давністю.

03 листопада 2016 року від її представника за довіреністю, до суду надійшла заява, в якій він просить забезпечити позовні вимоги наступним шляхом: накладення арешту та заборони відчуження.

Вивчивши надані докази, суд вважає, що заява щодо забезпечення позову підлягає поверненню заявникові без розгляду, оскільки вона подана без додержання вимог, встановлених законом.

Відповідно до ч.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом з тим, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, необхідні для забезпечення позову.

У поданій до суду заяві про забезпечення позову заявник серед іншого зазначає причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, а саме можливість перешкод в реалізації ОСОБА_1 її прав, а також висуває припущення можливої поведінки відповідачів, їх недобросовісності. Крім вказаних підстав заявник інших підстав, які вказані в нормах ЦПК необхідних для забезпечення позову не вказує.

Відсутність необхідних відомостей у заяві позбавляє суд дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також робить неможливим виконання такої ухвали.

Ч.3 ст. 152 ЦПК України вимагає щоб види забезпечення позову були співмірними із заявленими позивачем вимогами .

На разі, суду до заяви, не надано документів, які б свідчили про наявність прешкод в реалізації прав ОСОБА_1 Спосіб забезпечення позову, обраний позивачем є неконкретним, не визначає певні дії та конкретні обставини з приводу чого необхідно забезпечити позовні вимоги.

Суд, встановивши, що заява про забезпечення позову подано без додержання вимог ЦПК України, повертає її заявникові, з роз'ясненням можливості при усуненні недоліків повторно звернутися до суду з відповідною заявою.

Керуючись ст. ст.151,152 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Повернути заяву представника позивача ОСОБА_5 про забезпечення позову, залишивши її без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня постановлення ухвали апеляційної скарги.

Суддя Т.В. Штих.
Справа № 367/2252/14-ц
Провадження по справі № 2-др/367/6/16
У Х В А Л А

Іменем України

15 лютого 2016 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді Кухленка Д.С.,

при секретарі Токач М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення ,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення суду від 02.10.2015р. Ірпінським міським судом Київської області року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

В своїй заяві посилається на те що, суд в не вирішив питання про повернення коштів з депозитного рахунку.

Просить ухвалити додаткове рішення у цивільній справі 367/2252/14-ц та повернути кошти на картковий рахунок ОСОБА_1

В судове засідання позивач , відповідач та їх представники не зявились.

Відповідно до ст.220 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Отже неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином судом повідомлені, не перешкоджає розгляду питання про ухвалення додаткового рішення.

Згідно п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими вимогами на загальних підставах. При порушені питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Суд приходить до висновку, що не має підстав для ухвалення додаткового рішення у відповідності до вимог статті 220 ЦПК, оскільки вимоги позивача щодо ухвалення додаткового рішення фактично зводяться до зміни сутності рішення, що суперечить вимогам процесуального законодавства. Крім того, мотиви, викладені позивачем у заяві про ухвалення додаткового рішення, є приводом для апеляційного оскарження, та не можуть вирішуватися в порядку ухвалення додаткового рішення.

Суд не вправі під видом додаткового рішення змінити зміст рішення або розв'язати нові питання, що не досліджувалися в судовому засіданні, а так як ОСОБА_1 просить по суті змінити додатковим рішенням рішення суду по цивільній справі № 367/2252/14-ц,

Таким чином, суд вважає, що у задоволенні клопотання про ухвалення додаткового рішення слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 221 ЦПК України, суд ,-

У Х В А Л И В :

Відмовити в заяві ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі № 367/2252/14-ц від 02.10.2014р.

Ухвала може бути оскаржена в 5-денний строк з дня її проголошення до апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд.

Суддя: ОСОБА_3
У Х В А Л А

21 липня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Демяносов М.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 22 червня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду касаційним судом, оскільки вона не оплачена судовим збором.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 01 листопада 2011 року. При цьому з 01 вересня 2015 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 22 травня 2015 року № 484-VIII.

Розмір ставки судового збору за подання касаційної скарги за вимогу майнового характеру становить 120 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви за вимогу майнового характеру та визначається з урахуванням ціни позову.

Ураховуючи наведене, розмір судового збору в даному випадку становить 4 384 грн 80 коп.

Судовий збір за подачу касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ повинен бути перерахований за наступними реквізитами: одержувач - УДКСУ у Печерському районі м. Києва; код ЄДРПОУ - 38004897; банк одержувача - ГУ ДКУ у м. Києві; р/р - 0007; МФО - 820019; КЕКД - 22030003; символ звітності банку - 253. У графі платіжного доручення «Призначення платежу» зазначається «судовий збір за подання касаційних скарг на судові рішення».

На підтвердження оплати судового збору до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ необхідно надати оригінал квитанції про сплату судового збору з печаткою банківської установи та вказівкою про зарахування судового збору до Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦПК України у разі надходження касаційної скарги, не оформленої відповідно до вимог, встановлених статтею 326 цього Кодексу, або у разі несплати суми судового збору, вона залишається без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Ураховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявникові строк для усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст. 121, 328 ЦПК України,

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 22 червня 2016 року залишити без руху та надати для усунення вказаних недоліків строк до 20 серпня 2016 року, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог суду, касаційна скарга буде визнана неподаною й повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В. Демяносов
Справа № 185/3527/16-ц
Провадження № 2/185/2229/16
12 травня 2016 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Палюх Т.Д.,
за участю секретаря Антощенка В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
15 квітня 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив шлюб з відповідачкою, зареєстрований 09 червня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Пролетарського районного управління юстиції м.Донецька, актовий запис № 153 розірвати.
В обґрунтування позову він вказав на те, що від шлюбу у них 06 грудня 2001 року народився син ОСОБА_3. Спільне життя з відповідачкою не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може.
Позивач у судове засідання не зявився, однак від нього надійшла заява в якій він просить розглянути справу без його участі, позов підтримує та не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, причин неявки суду не повідомила.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Матеріалами справи встановлено, що сторони 09 червня 2001 року уклали шлюб (арк.с.3). Від зазначеного шлюбу у них 06 грудня 2001 року народився син ОСОБА_4 (арк.с.4).
Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 112, 113 СК України, суд -
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Розірвати шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 09 червня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Пролетарського районного управління юстиції м.Донецька згідно актового запису № 153.
Після розірвання шлюбу прізвища ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без змін
Судові витрати по справі покласти на позивача.
Апеляційна скарга на рішення суду подається в апеляційний суд Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя: Т.Д. Палюх
Справа № 466/4807/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«24» червня 2016 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого - судді Кавацюка В.І.

при секретарі Мазур Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

у с т а н о в и в :

23 травня 2016 року ОСОБА_1 предявила в суд позов до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, який був зареєстрований між ними 09 липня 1999 року Шевченківським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Львова.

В обгрунтування своїх вимог зазначала про те, що від подружнього життя в них з відповідачем 18 листопада 1999 року народилася донька ОСОБА_3, однак сімейне життя не склалося через різні погляди на життя та різні характери. З жовтня 1999 року вони проживають окремо не ведуть спільного господарства та донька ОСОБА_3 перебуває на її повному утриманні. Шлюб з відповідачем носить формальний характер, примирення між ними є неможливим, а тому вона вирішила звернутись в суд.

В судове засідання, яке було призначено на 24 червня 2016 року о 11.00 год. позивач ОСОБА_1 не зявилась та подала заяву з проханням проводити розгляд справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився повторно, хоч про час і місце розгляду повідомлявся в установленому порядку.

У відповідності до положень ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. Сторони з жовтня 1999 року не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, проживають окремо та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача.

У відповідності до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 09 липня 1999 року Шевченківським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Львова між ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Галайко) та ОСОБА_2, актовий запис №246, - розірвати.

Після розірвання шлюбу присвоїти ОСОБА_1 дошлюбне прізвище Галайко.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з моменту його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя ОСОБА_4