Справа № 303/4752/14-ц
У Х В А Л А

Іменем України

20 травня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого: Джуги С.Д.

суддів: Готри Т.Ю., Кожух О.А.

при секретарі: Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 23 липня 2014 року по справі за поданням головного державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 23 липня 2014 року подання головного державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 задоволено, тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон.

Заперечуючи ухвалу суду, ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану ухвалу, оскільки вважає її такою, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні подання. Зокрема, вказує на те, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованих висновків щодо його ухиляння від виконання судового рішення. Державним виконавцем не надано доказів, що апелянт ухиляється від виконання покладених на нього зобовязань.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, розглянувши і дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Встановлено, що постановою державного виконавця відділу ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції від 04.12.2013 року відкрито виконавче провадження за постановою Чопської митниці від 30.10.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу у розмірі 8500грн.

По даному виконавчому провадженні державним виконавцем винесено постанову від 19.12.3013 року про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с.6).

29.01.2014 року ОСОБА_1 сплатив по даному виконавчому провадженню 500 грн. (а.с.7)

Задовольняючи подання державного виконавця, суд виходив з того, що боржник свідомо ухиляться від виконання зобовязань за рішенням іншого органу (посадової особи).

Однак такого висновку суд першої інстанції дійшов на неповно зясованих обставинах, що мають значення для справи, і з порушенням норм матеріального й процесуального права.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), до виконання зобовязань.

З аналізу зазначених норм слідує, що саме по собі самостійне невиконання боржником зобовязань, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків.

При цьому, під поняттям «ухилення від виконання зобовязань, покладених на боржника рішенням» слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього обєктивні обставини.

Як у поданні державного виконавця так і в ухвалі суду не наведено будь яких посилань на ухилення боржника від виконання рішення суду.

Ухвала суду першої інстанції не вмотивована, суд обмежився відтворенням змісту ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», виклав в ухвалі обставини, тотожні змісту подання державного виконавця , і взагалі не зазначив фактів та конкретних доказів, які б підтверджували про те, що боржник дійсно ухилявся від зобовязання, покладеного на нього судовим рішенням.

Крім того, в ухвалі судом зазначено про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон, однак не вказано період протягом якого діє дане обмеження.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що у суду першої інстанції на час розгляду подання ( 23.07.2014 року) не було підстав для задоволення подання державного виконавця, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні подання з вищенаведених підстав.

Керуючись 307, 312, 314, 315, 377-1 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 23 липня 2014 року скасувати.

У поданні головного державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :