У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Парінова І.К., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 16 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 02 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання права власності, обґрунтовуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5, з яким вона проживала однією сім'єю. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді грошових вкладів у різних банківських установах; квартира АДРЕСА_1 капітального гаражу по АДРЕСА_2 у гаражному кооперативі «ІНФОРМАЦІЯ_2» Київського району м. Донецька; транспортних засобів: «ГАЗ-21», державний номерний знак НОМЕР_1, 1960 року випуску; «ГАЗ-21», державний номерний знак НОМЕР_2, 1963 року випуску; «Toyota Previa» державний номерний знак НОМЕР_3, 2001 року випуску.

Рішенням Київського районного суду м. Донецька від 10 липня 2014 року встановлено факт проживання її та ОСОБА_5 однією сім'ю із серпня 1985 року по 15 січня 2014 року та визнано її спадкоємцем першої черги за законом, що відкрилося після смерті ОСОБА_5

Із вказаним рішенням вона звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, про те їй було відмовлено на підставі того, що із такою заявою вже зверталися син та перша дружина померлого, та на їх ім'я видані свідоцтва про отримання спадщини.

Посилаючись на викладене, позивач просила визнати спільною сумісною власністю її та ОСОБА_5, грошові кошти, що знаходяться в банківських установах, а саме: в ПАТ «Дельта Банк», відповідно до договорів банківських вкладів від 16 вересня 2013 року; від 20 грудня 2013 року; від 11 вересня 2013 року; відповідно до договорів на відкриття поточного рахунку з використанням та обслуговуванням платіжної картки від 04 березня 2013 року; від 17 травня 2013 року; в ПАТ «ТЕРРА Банк» відповідно до договорів банківських вкладів від 21 листопада 2013 року; від 04 жовтня 2013 року; в ПАТ «УкрСиббанк» відповідно до договорів банківських вкладів від 07 травня 2013 року; від 18 січня 2013 року; договору на відкриття поточного рахунку з використанням та обслуговуванням платіжної картки від 30 листопада 2012 року; в ПАТ КБ «Надра» відповідно до договорів банківських вкладів від 20 грудня 2013 року; від 20 березня 2013 року; в ПАТ «ПУМБ» відповідно до договору банківського вкладу від 10.12.2013 року; в ПАТ «ОТП Банк» відповідно до договорів банківських вкладів від 27 грудня 2013 року; від 27 грудня 2013 року; від 27 листопада 2013 року; договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних карток від 26 листопада 2012 року; договорів про видачу та обслуговування міжнародних платіжних карток від 25 січня 2012 року; в ПАТ «Кредитпромбанк» відповідно до договору банківського рахунку для обліку операцій за платіжними картками від 06 червня 2012 року.

Також, просила визнати їхньою спільною сумісною власністю наступне майно: квартиру АДРЕСА_1; капітальний гараж по АДРЕСА_3 у гаражному кооперативі «ІНФОРМАЦІЯ_2» Київського району м. Донецька; транспортні засоби: «ГАЗ-21», державний номерний знак НОМЕР_1, 1960 року випуску; «ГАЗ-21», державний номерний знак НОМЕР_2, 1963 року випуску; «Toyota Previa» державний номерний знак НОМЕР_3, 2001 року випуску.

Визнати за нею право власності на Ѕ частки вищевказаних грошових коштів; Ѕ частини квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1; на Ѕ частину капітального гаражу за адресою: АДРЕСА_2 у гаражному кооперативі «ІНФОРМАЦІЯ_2» Київського району м. Донецька; Ѕ частини транспортних засобів «ГАЗ-21», державний номерний знак НОМЕР_1, 1960 року випуску; «ГАЗ-21», державний номерний знак НОМЕР_2, 1963 року випуску; «Toyota Previa» державний номерний знак НОМЕР_3, 2001 року випуску.

Визнати недійсними: свідоцтва про право на спадщину серії НАА № 827587, видане 26 липня 2014 року; серії НАА № 827588, видане 26 липня 2014 року; серії НАА № 827589, видане 26 липня 2014 року; серії НАА № 827590, видане 26 липня 2014 року; серії НАА № 827591, видане 26 липня 2014 року; серії НАА № 827592, видане 26 липня 2014 року; серії HAJI № 827593, видане 26 липня 2014 рок; серії НАА № 827594, видане 26 липня 2014 року; серії НАА № 827600, видане 26 липня 2014 року; серії НАА № 827596, видане 26 липня 2014 року, номер; серії НАА № 827597, видане 26 липня 2014 року; серії НАА № 827598, видане 26 липня 2014 року; серії НАА № 853629, видане 28 серпня 2014 року; серії НАА № 853630, видане 28 серпня 2014 року.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 16 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 02 вересня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду та справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі заявник також порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження вищевказаних судових рішень.

Клопотання підлягає задоволенню, оскільки наведені заявником обставини свідчать про пропущення процесуального строку з поважних причин.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Встановлено, що оскаржувані рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків суду першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Так, відмовляючи у позові, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 212 ЦПК України), з урахуванням фактичних обставин справи і вимог статей 10, 60 ЦПК України,керуючись ч. 2 ст. 1220 ЦК України, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», обґрунтовано виходили із того, що після смерті ОСОБА_5 свідоцтва про право на спадщину були видані спадкоємцям першої черги, його дружині ОСОБА_4 та сину ОСОБА_3; на час відкриття спадщини позивач не входила до кола спадкоємців після смерті ОСОБА_5

Крім того, суди, правильно вказали, що відсутні правові підстави визнання нерухомого майна сумісною власністю позивача та померлого ОСОБА_5, оскільки на час смерті останній знаходився у зареєстрованому шлюбі із відповідачем ОСОБА_4

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Доводи касаційної скарги і зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами допущено порушення або неправильне застосування норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, та зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Клопотання ОСОБА_2 задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення Селидівського міського суду Донецької області від 16 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 02 вересня 2015 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 16 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 02 вересня 2015 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ І.К. Парінова