Справа № 338/822/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1589/2016
Головуючий у 1 інстанції Круль І.В.
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Девляшевського В.А.,

суддів: Васильковського В.М., Малєєва А.Ю.,

секретаря: Мельник О.В.,

з участю: сторін та їх представників,

представника сільської ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя особа на стороні позивача Порогівська сільська рада про усунення перешкод в користуванні дорогою, демонтування самовільно споруджених воріт, зобов'язання не чинити перешкоди в користуванні дорогою, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Богородчанського районного суду від 30 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя особа на стороні позивача Порогівська сільська рада з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що відповідачі самовільно встановили ворота на межах своїх господарств, чим повністю унеможливили користування дорогою. Посилаючись на те, що сторони в добровільному порядку вирішити питання проїзду через ворота не можуть, просив позов задовольнити та зобов'язати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не чинити перешкод у користуванні під'їзною дорогою по АДРЕСА_1, демонтувати самовільно встановлені ворота на під'їзній дорозі, а також не чинити перешкоди в користуванні дорогою в майбутньому.

Рішенням Богородчанського районного суду від 30 липня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено. Постановлено зобов'язати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні дорогою до належної ОСОБА_2 на праві власності земельної ділянки, яка розташована до господарства по вул. Гагаріна в с. Пороги Богородчанського району шляхом демонтажу встановлених воріт. Крім того, постановлено стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 243,50 грн судових витрат.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали апеляційну скаргу, у якій посилаються на неповне з'ясування та невідповідність висновків суду обставинам справи, а також на порушення та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права. Судом не було враховано того, що у будівельному паспорті на будівництво житлового будинку позивача не зазначено проїзд до його садибної ділянки через господарство відповідача між житловим будинком та погребом, а натомість зазначено проїзд в протилежну сторону по існуючій дорозі, що підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_6 Також, на думку апелянтів, судом не було враховано пояснення свідка ОСОБА_6, який вказав, що пропуск громадського транспорту через подвір'я між житловим будинком і погребом, відстань між якими 6,5 м суперечить ДБН 360-92**. Крім того, апелянти вважають, що суд першої інстанції не вправі був брати до уваги картографічні матеріали Вінницької експедиції, оскільки вони не затвердженні в установленому законом порядку, а також план села, на який суд посилається у рішенні, оскільки такого плану не існує. Натомість, зазначають апелянти, існує генеральний план забудови с. Пороги, який був виготовлений у 1982 році. При цьому, територія хутора «ІНФОРМАЦІЯ_1», на якому виник спір між сторонами, не входить в межі генерального плану. Відповідачі звертають увагу суду й на те, що акт комісії Порогівської сільської ради від 07 липня 2014 року був сфальсифікований, оскільки на засідання сесії сільської ради нікого не викликали і з актом не ознайомлювали, у зв'язку з вихідним в той день (релігійним святом). Крім того, судом не було враховано показань свідків, які вказували, що є інша дорога для заїзду до господарства позивача. Посилаючись на вищенаведене, апелянти просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_4 - ОСОБА_7, інший відповідач - ОСОБА_3 та його представник - ОСОБА_8 апеляційну скаргу з наведених підстав підтримали.

Позивач - ОСОБА_2, його представник - ОСОБА_9 та голова Порогівської сільської ради доводи апеляційної скарги заперечили. Голова сільської ради, зокрема, пояснила, що генеральний план села Пороги та ще двох сіл Богородчанського району в даний час тільки розробляється і готується до затвердження. Однак, спірна дорога, яка передбачена у належним чином затверджених картографічних матеріалах села Пороги, існує вже багато років, і вона з'єднується з проїздом, частина якого зазначена у будівельному паспорті ОСОБА_2 Голова сільської ради також вказала, що закриттям спірної дороги було б створено істотні незручності не тільки для ОСОБА_2 і членів його сім'ї, а й для жителів села, проживаючих по сусідству з позивачем. Адже, у такому випадку вони не мали б прямого проїзду до своїх господарств з центральної дороги села, а були б змушені користуватись об'їзною дорогою, що збільшило б їх заїзд орієнтовно на два кілометри.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та їх представників, представника сільської ради, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_2, суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що відповідачі дійсно перешкоджають в користуванні під'їзною дорогою, яка проходить біля їх господарств, і наявність якої передбачена належними документальними доказами. З цими висновками, які ґрунтуються на письмових доказах, що містяться в матеріалах справи, поясненнях сторін та свідків, колегія суддів погоджується на підставі такого.

Встановлено, що на хуторі «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1 жилий будинок та господарські споруди, якими володіють в даний час відповідачі, було збудовано самовільно у 20-х роках минулого століття. Плани на забудову тоді не надавались. І тільки тепер ОСОБА_4 і ОСОБА_3 вирішують питання надання їм сільською радою присадибної земельної ділянки та документального оформлення прав на домоволодіння. Про це ними було подано суду відповідні документи, в тому числі й копію листа начальнику управління містобудування та архітектури Івано-Франківської ОДА від 14.03.2016 року.

Колегією суддів у виконання вказівок, викладених в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, досліджено фактичні обставини справи, які мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, кадастровий план земельної ділянки позивача, перевірено твердження і заперечення сторін. При цьому з'ясовано, що генеральний план села Пороги Богородчанського району, як і ще у двох населених пунктах цього району, у попередні роки не затверджувався. Це слідує із пояснень голови Порогівської сільської ради, яка ствердила, що генеральний план с.Пороги тільки готується до затвердження. Таких відомостей відповідачами нічим спростовано не було, тому колегія суддів приймає їх до уваги. Крім того, самі апелянти зазначають в апеляційній скарзі, що територія хутора "ІНФОРМАЦІЯ_1", на якому розташовано спірний проїзд, не входить в межі генерального плану села Пороги, затвердженого, на їх думку, у 1982 році.

Представником сільської ради апеляційному суду було надано великомасштабну карту села Пороги, погоджену сільською радою, відділами земельних ресурсів та архітектури. Зменшена копія цієї карти і копія ділянки, на якій зображено спірну дорогу, долучено до матеріалів справи. З цієї карти, як із інших документів, які містяться в справі, вбачається, що спірна дорога біля будинку відповідачів передбачена. Та обставина, що облаштування цієї дороги можливо не в повній мірі відповідає встановленим в даний час нормативам, правового значення в даному випадку не має, оскільки вона існує з початку минулого століття, відображає специфіку рельєфу місцевості, непланову забудову певних частин села, зокрема, господарства відповідачів, і затверджена органом місцевого самоврядування.

Колегія суддів зауважує, що сільська рада згідно її повноважень вправі облаштувати проїзд до господарства ОСОБА_2 та інших господарств в обхід господарства відповідачів, які стверджують, що можливість така є. Однак, це може бути зроблено за відповідним рішенням сільської ради за умови належного фінансування, оскільки, як зазначено позивачем, на такі роботи і матеріали потрібні значні кошти, яких у нього немає.

Приймаючи до уваги вище наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про задоволення позову ОСОБА_2 ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Доводи апелянтів висновків суду не спростовують. Тому підстав для скасування оскарженого рішення немає.

Керуючись ст. ст. 307; 308; 313; 314; 319; 324; 325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відхилити, а рішення Богородчанського районного суду від 30 липня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: В.М. Васильковський

А.Ю. Малєєв