Номер провадження 2/754/2407/16
РІШЕННЯ

Іменем України

25 квітня 2016 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Ярошенка С.В.,

при секретарі - Моторенко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 28.08.08 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2619/0808/71-081, відповідно до умов якого Банк надав кредитні кошти у розмірі 165 000 доларів США терміном до 28.08.30 року із сплатою 12,5% річних. Банк свої зобов′язання виконав, кредит надав, але відповідач свої зобов′язання належним чином не виконує, кредит та відсотки не сплачує. На підставі викладеного позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач з представником заперечували проти позову, посилаючись на те, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 31.03.14 року звернуто стягнення на предмет іпотеки за зазначеним кредитним договором, що, на їх думку унеможливлює звернення позивача з даним позовом. Крім того, посилались на ст. 559 ЦК України, зокрема на те, що позивач звертався з вимогою про дострокове погашення заборгованості у 2013 році та не пред'явив вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання цього строку.

Вислухавши пояснення учасників, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, 28.08.08 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2619/0808/71-081, відповідно до умов якого Банк надав кредитні кошти у розмірі 165 000 доларів США терміном до 28.08.30 року із сплатою 12,5% річних.

28.08.08 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки, за умовами якого останній взяв на себе зобов'язання відповідати за виконання боржником зобов'язань за вказаним кредитним договором у повному обсязі.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов′язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов′язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов′язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов′язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов′язання не допускається.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Як роз'яснив Пленум ВССУ у своїй постанові від 30.03.12 року при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Посилання представника позивачана дію договору поруки до повного виконання позичальником своїх зобов'язань за укладеним з банком кредитним договором є помилковим.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення, і визначається він роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а не посиланням на подію, яка має настати. Вказівкою на подію, яка має неминуче настати, визначається термін - певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення (ч. 2 ст. 251, ч. 2 ст. 252 ЦК України).

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

У червні 2013 році ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулось до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, рішенням якого від 31.03.14 року позов задоволено.

Крім того, 25.04.13 року ТОВ «Кредитні ініціативи» направило ОСОБА_1 досудову вимогу про дострокове повернення кредитних коштів та погашення заборгованості за вказаним кредитним договором, яка останньою у 37-денний термін виконана не була.

Пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, банк, відповідно до ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати.

Протягом шести місяців з дня настання строку виконання позивач до ОСОБА_2 не звертався, тому порука, виходячи з наведеного, вважається припиненою.

Згідно розрахунку заборгованості, наданого стороною позивача, який не оспорювався у передбаченому законом порядку, станом на 01.04.14 року за відповідачем існує заборгованість у сумі 3 386 902,07 грн.

Як встановлено в судовому засіданні та доведено зібраними по справі доказами, відповідач умови кредитного договору в повному обсязі не виконав, кредит не виплатив, відсотки за користування кредитом не сплатив, тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.

28.11.12 року ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ПАТ «Сведбанк» укладено договір факторингу № 15, у зв'язку із чим право вимоги кредитної заборгованості за договором відступлені ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс».

28.11.12 року ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу, згідно умов якого право вимоги кредитної заборгованості за договором відступлені останньому.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 3 654 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 15, 60, 88, 212-215, 224-232 ЦПК України, ст.ст. 509, 526, 530, 536, 599, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором у сумі 3 386 902,07 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 3 654 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Головуючий