Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/136/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Кратко Д. М.
Доповідач Письменний О. А.
УХВАЛА

Іменем України

12.01.2016 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Голованя А.М., Єгорової С.М.,

за участю секретаря - Маніцької В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою Маловисківської районної державної лікарні ветеринарної медицини на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 15 вересня 2015 року у справі за її позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,-

Встановила:

У травні 2015 року Маловисківська районна державна лікарня ветеринарної медицини звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, яким просила стягнути з неї 2250,15 грн. матеріальної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що в період з 01.10.2014 року по 12.05.2015 року ОСОБА_2 працювала на посаді провідного лікаря ветеринарної медицини-епізоотолога Мануйлівської дільничної лікарні ветеринарної медицини.

Вказує, що у період з 03.11.2014 року по 27.04.2015 року ОСОБА_2 ввели в обов'язки виконання обов'язків завідуючого господарством Маловисківської районної державної лікарні ветеринарної медицини, згідно наказу від 03.11.2014 року № 50ос.

Зазначає, що 03.11.2014 року з відповідачем було укладено Типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність.

Згідно наказу від 02.12.20914 року в установі було призначено інвентаризацію, на підставі якою складено протокол від 15.12.2014 року, де зазначено, що матеріально відповідальною особою за всі матеріальні цінності, які знаходяться в Маловисківської районної державної лікарні ветеринарної медицини, є ОСОБА_2 Вказаний протокол підписано ОСОБА_2

Згідно наказу від 27.04.2015 року № 30од «Про створення комісії про передачу матеріальних цінностей» ОСОБА_2 зобов'язано передати всі ввірені їй основні засоби, нематеріальні активи, товарно-матеріальні цінності, грошові кошти та документи.

Вказує, що вищезазначене майно було передано ОСОБА_2, про, що було складено акт прийому-передачі матеріальних цінностей від 07.05.2015 року. Згідно вказаного акту сума недостачі складає 2250,15 грн.

Оскільки ОСОБА_2 у добровільному порядку не бажає відшкодувати виявлену недостачу, просить стягнути її з неї та вирішити питання про судові витрати.

Рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 15 вересня 2015 року відмовлено у задоволенні позову Маловисківської районної державної лікарні ветеринарної медицини.

Позивач подала апеляційну скаргу, якою просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги.

Зазначає, що судом не враховано те, договір про повну матеріальну відповідальність укладено з виконуючою обов'язки завідувача господарством, обов'язки якого згідно наказу від 03.11.20124 року № 50ос виконувала ОСОБА_2, а не з провідним лікарем ветеринарної медицини.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, пояснення відповідача та представників сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не мав законних підстав на укладення з відповідачем договору про повну матеріальну відповідальність від 03.11.2014 року.

Також позивачем не було надано належних та допустимих доказів того, що винними діями або бездіяльністю відповідача в межах покладених на нього трудових обов'язків, відповідно до займаної посади, була заподіяна шкода у розмірі 2250,15 грн.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 132 КЗпП України матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 134 цього ж Кодексу передбачено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до ст. 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Згідно ст. 135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з праці та соціальних питань Секретаріатом Всесоюзної центральної ради професійних спілок від 28 грудня 1977 року N 447/24, яка діє на території України відповідно до постанови Верховної Ради України відповідно до Постанови Верховної Ради України від 12 вересня 1991 року N 1545-XII "Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР" передбачено перелік посад і робіт, що заміщуються чи виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм на збереження, обробку, продаж (відпуск), перевезення або застосування в процесі виробництва.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 з 01.10.2014 року по 12.05.2015 року працювала на посаді провідного лікаря ветеринарної медицини-епізоотолога Мануйлівської дільничної лікарні ветеринарної медицини та була звільнена із займаної посади за власним бажанням (а.с. 139-143).

На підставі наказу «Про введення обов'язків» № 50ос від 03.11. 2014 року провідному лікарю-епізоотологу Мануйлівської ДЛВМ ОСОБА_2 було введено в обов'язки виконання обов'язків завідуючого господарством Маловисківської районної державної лікарні ветеринарної медицини з 03.11.2014 року (а.с. 3).

03.11.2014 року між Маловисківською районною державною лікарнею ветеринарної медицини та ОСОБА_2, було укладено Типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, відповідно до якого остання займає посаду провідного лікаря ветеринарної медицини - епізоотолога Мануйлівської ДЛВМ, в/о завгоспа Маловисківської районної державної лікарні ветеринарної медицини і виконує роботу безпосередньо зв'язану із збереженням, обробкою і застосуванням в процесі товарно-матеріальних цінностей, приймає на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення збереження всіх без виключення матеріальних цінностей, які належать установі (а.с. 4).

Згідно умов Типового договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 03.11.2014 року ОСОБА_2 зобов'язується: нести матеріальну відповідальність за цілісність всіх матеріальних цінностей, які знаходяться на обліку в Маловисківській районній державній лікарні ветеринарної медицини; бережливо відноситись до матеріальних цінностей і приймати заходи по запобіганню втрат; відповідати за достовірність та правильність оприбуткування товарно-матеріальних цінностей; своєчасно повідомляти керівництво ветлікарні про всі обставини, що загрожують забезпеченню збереження матеріальних цінностей; брати участь в інвентаризації матеріальних цінностей.

Згідно протоколу інвентаризаційної комісії Маловисківської районної державної лікарні ветеринарної медицини від 15.12.2014 року, яка проводилася на підставі наказу № 94 від 02.12.2014 року, розбіжностей між бухгалтерськими даними та фактичною наявністю цінностей не виявлено. Даний протокол підписаний матеріально відповідальною особою, ОСОБА_2, за всі матеріальні цінності, що знаходяться у Маловисківській районній державній лікарні ветеринарної медицини , відповідно до інвентаризаційних описів № 1 - 17 (а.с. 5-6, 7-61, 110-114).

Відповідно до наказу № 30од від 27.04.2015 року було зобов'язано виконуючу обов'язки завідуючого господарством - провідного лікаря-епізоотолога ОСОБА_2 передати всі матеріальні цінності, що знаходяться на балансі Маловисківської районної державної лікарні ветеринарної медицини водію Маловисківської РДЛВМ ОСОБА_3 у термін з 27.04.2015 року по 30.04.2015 року (а.с. 63).

Згідно наказу від 27.04.2015 року № 12 ос з виконуючого обов'язки завідуючого господарством у Маловисківської районної державної лікарні ветеринарної медицини - провідного лікаря-епізоотолога Мануйлівської ДЛВМ ОСОБА_2 з 29.04.2015 року було знято виконання обов'язків завідуючого господарством (а.с. 169).

Наказом № 30од від 27.04.2015 року було створено комісію для передачі матеріальних цінностей від ОСОБА_2 до ОСОБА_3

Відповідно до акту прийому-передачі матеріальних цінностей від 07.05.2015 року, у Маловисківській районній державній лікарні ветеринарної медицини знаходяться на балансі, але відсутні на день проведення інвентаризації такі матеріальні цінності: стіл лабораторний в одній кількості вартістю 22 грн., стіл лабораторний в одній кількості вартістю 22 грн., стіл лабораторний в одній кількості вартістю 22 грн., сейф в одній кількості вартістю 43 грн., УПС WAP-600А в одній кількості вартістю 550 грн., жилка на газонокосілку в одній кількості вартістю 14 грн., масло "Штіль" у кількості 0,69 л. вартістю 24 грн. 15 коп., жилка (леска) для тримера вартістю 7 грн. 50 коп., гіпс саморез у кількості 500 шт. вартістю 40 грн., гіпсокартон у кількості п'яти листів вартістю 260 грн., гіпсокартон у кількості чотирьох листів вартістю 224 грн., профіль широкий у кількості 36 шт. вартістю 504 грн., профіль вузький у кількості 25 шт. вартістю 250 грн., подвєси у кількості 150 шт. вартістю 112 грн. 50 коп., серпянка у кількості 2 мотків вартістю 18 грн. 50 коп., грунтовка у кількості однієї одиниці вартістю 59 грн., круг у кількості однієї одиниці вартістю 10 грн. 50 коп., тормозний шланг у кількості однієї одиниці вартістю 25 грн., тосол у кількості чотирьох одиниць вартістю 42 грн., а всього на загальну суму в розмірі 2250,15 грн. (а.с. 64, 65).

12.05.2015 року ОСОБА_2 за власним бажанням було звільнено із посади провідного лікаря ветеринарної медицини-епізоотолога Мануйлівської дільничної лікарні ветеринарної медицини на підставі наказу від 12.05.2015 року № 17ос (а.с. 72).

Аналізуючи встановлені вище обставини справи колегія суддів вважає, що хоч позивачем і було покладено на відповідача обов'язки завідуючого господарством Маловисківської районної державної лікарні ветеринарної медицини, але трудових відносин з приводу виконання даних обов'язків між сторонами не виникло.

Відповідно ст. 31 КЗпП України власник або уповноважений ним орган не має права вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленої трудовим договором.

Згідно ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

З огляду на вказане вбачається, що для укладення трудового договору між працівником і роботодавцем недостатньо наказом покласти на працівника виконання певних обов'язків не обумовлених основним трудовим договором. Необхідно також забезпечити працівникові оплату і умови праці, необхідні для виконання цієї роботи.

Як пояснив в судовому засіданні представник позивача, що оплата за виконання обов'язків завідуючого господарством Маловисківської районної державної лікарні ветеринарної медицини ОСОБА_2 не здійснювалась і робоче місце їй для цього не виділялось.

Представник відповідача пояснив, що відповідний запис в трудовій книжці ОСОБА_2 відсутній. Представник позивача з цим погодився.

Таким чином, неможливо стверджувати, що між сторонами була укладена трудова угода щодо виконання обов'язків завідуючого господарством Маловисківської районної державної лікарні ветеринарної медицини ОСОБА_2 Відповідно, відсутні підстави для укладення з ОСОБА_2 договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 03.11.2014 року, оскільки посада провідного лікаря-епізоотолога, яку вона займала, не відноситься до переліку посад і робіт, що заміщуються чи виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність.

Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що факт укладення договору про повну матеріальну відповідальність не може бути підставою для притягнення працівника до повної матеріальної відповідальності, якщо він не підпадає під категорію працівників, з якими роботодавець згідно із законодавством може укладати такий договір.

З цього приводу Пленум Верховного Суду України в пункті 8 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» від 29 грудня 1992 року № 14 роз'яснив, що, розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (п. 1 ст. 134 КЗпП), суд зобов'язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно зі статтею 135-1 КЗпП може бути укладено такий договір, та чи укладали його. Коли нема цих умов, на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладена лише обмежена матеріальна відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому вона не підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312, 313-315, 317, 324 ЦПК України, колегія суддів -

Ухвалила:

Апеляційну скаргу Маловисківської районної державної лікарні ветеринарної медицини відхилити.

Рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 15 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: