Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ№ 317/1414/15 Головуючий у 1-й інстанції Яркіна С.В.
Провадження № 22-ц/778/99/16 Суддя-доповідач: Кухар С.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2016 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого, судді:Осоцького І.І.
суддів:Панкеєва О.В.
Кухаря С.В.
при секретаріБуримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» (далі ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК») на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 09 вересня 2015 року у справі за позовом ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_5 про стягнення кредитної заборгованості, пені,

В С Т А Н О В И Л А:

12 травня 2015 року ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 02 листопада 2007 року між ВАТ АБ «Украгазбанк» правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 257/04/4.

Відповідно до умов п. 1.1 кредитного договору банком надано позичальнику кредит в сумі 38 634 доларів США на строк з 02 листопада 2007 року по 31 жовтня 2014 року зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 11,9 % річних у валюті кредиту. Відповідно до умов кредитного договору банком відкрито позичальнику позичковий рахунок № НОМЕР_1 та видано позичальнику кредит в сумі 38 634 доларів США з позичкового рахунку № НОМЕР_1, шляхом перерахування на поточний рахунок ТОВ «Автоком» № НОМЕР_2 відкритий в ГОУ «Промінвестбанку» в день укладення кредитного договору.

Згідно з умовами п.3.3.3 кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення суми кредиту та процентів за його використання щомісячно з 1-го та 10-те число кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту, в розмірі не менше від суми отриманого кредиту, що становить 679,93 доларів США.

В порушення взятих на себе зобов'язань позичальник, починаючи з 12 січня 2009 року перестав належним чином здійснювати повернення ануітетного платежу за користування кредитом, внаслідок чого, виникла заборгованість - прострочений кредит та прострочені проценти.

У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 березня 2010 року стягнуто на користь АБ «УКРГАЗБАНК» заборгованість станом на 15 вересня 2009 року у розмірі 36 208,35 доларів США та 3 716,72 грн.

Вимоги АБ «УКРГАЗБАНК» в рамках виконавчого провадження задоволені частково, здійснено реалізацію на прилюдних торгах заставного майна. Отримані від ДВС грошові кошти від реалізації заставного майна конвертовані 24 лютого 2011 року за офіційним курсом НБУ та загальна сума, що надійшла на погашення заборгованості за кредитним договором становить 11 455,07 доларів США. Грошові кошти від реалізації заставного майна ВДВС спрямовані на часткове погашення кредитної заборгованості за рішенням суду, а саме: - 4 394,32 долари США спрямовані на погашення прострочених процентів по кредитному договору; - 7 060,75 доларів США спрямовані на погашення простроченого основного боргу за кредитним договором.

На теперішній час в Ленінському ВДВС відкрито виконавче провадження по стягненню залишку заборгованості, що залишилась непогашеною, але у зв'язку з відсутністю майна, що належить позичальнику, стягнення заборгованості не відбувається.

В зв'язку з частковим погашенням заборгованості за кредитом, банк звернувся з даним позовом до суду в якому просив стягнути нараховані проценти за період користування кредитними коштами, а саме з 15 вересня 2009 року по день звернення до Запорізького районного суду, а саме по 27 березня 2015 pоку, з яких:

17 783,14 доларів США, що еквівалентно 418 135,40 грн. - прострочена заборгованість по процентах;

255,74 долари США, що еквівалентно 3 455,82 грн. - прострочена заборгованість по процентах за період з 01.03.2015 р. по 27.03.2015 р. включно;

690 027,07 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту в межах строку позовної давності;

327 662,45 грн. - заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів, що в цілому складає 18 038,88 долари США, та пеню за невиконання умов кредитного договору в розмірі 1017 660,52 грн.

У зв'язку з викладеним банк просив суд стягнути заборгованість за нарахованими відсотками, поточним та простроченим, які нараховані з 16 вересня 2009 року по 27 березня 2015 pоку, складають 18 038,88 доларів США та не охоплені попереднім рішенням суду.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області у цій справі від 09 вересня 2015 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду ПАТ«УКРГАЗБАНК» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове яким позов задовольнити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ч.1 п.4, ч.2 ст. 309 ЦПК України підставами для зміни рішення суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини.

Судом встановлено, що 02 листопада 2007 року між ВАТ АБ «Украгазбанк» правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 257/04/4.

Відповідно до умов п. 1.1 кредитного договору банком надано позичальнику кредит в сумі 38 634 доларів США на строк з 02 листопада 2007 року по 31 жовтня 2014 року зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 11,9 % річних у валюті кредиту. Відповідно до умов кредитного договору банком відкрито позичальнику позичковий рахунок № НОМЕР_1 та видано позичальнику кредит в сумі 38 634 доларів США з позичкового рахунку № НОМЕР_1, шляхом перерахування на поточний рахунок ТОВ «Автоком» № НОМЕР_2 відкритий в ГОУ «Промінвестбанку» в день укладення кредитного договору.

Пунктом 3.1.9 кредитного договору передбачено, що на залишок простроченої заборгованості за кредитом проценти нараховуються, виходячи із процентної ставки зазначеної п. 1.1 кредитного договору збільшеної на 1 %, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості, а саме виходячи із 12,9 % річних у валюті кредиту, які позичальник сплачує окремо, додатково до ануітетного платежу.

Згідно з умовами п.3.3.3 кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення суми кредиту та процентів за його використання щомісячно з 1-го та 10-те число кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту, в розмірі не менше від суми отриманого кредиту, що становить 679,93 доларів США.

Таким чином, повернення кредиту відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами.

В порушення взятих на себе зобов'язань позичальник, починаючи з 12 січня 2009 року перестав належним чином здійснювати повернення ануітетного платежу за користування кредитом, внаслідок чого, виникла заборгованість - прострочений кредит та прострочені проценти.

У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 березня 2010 року стягнуто на користь АБ «УКРГАЗБАНК» заборгованість станом на 15 вересня 2009 року у розмірі 36 208,35 доларів США та 3 716,72 грн. в том числі:

31 438,63 доларів США - поточна заборгованість по кредиту;

2 422,66 доларів США - прострочений кредит;

2 347,06 доларів США - прострочені проценти;

1 951,21 грн. - пеня, нарахована на суму простроченого кредиту;

1 765,51 грн. - пеня, нарахована на суму прострочених процентів.

Вимоги АБ «УКРГАЗБАНК» в рамках виконавчого провадження задоволені частково, здійснено реалізацію на прилюдних торгах заставного майна. Отримані від ДВС грошові кошти від реалізації заставного майна конвертовані 24 лютого 2011 року за офіційним курсом НБУ та загальна сума, що надійшла на погашення заборгованості за кредитним договором становить 11 455,07 доларів США. Грошові кошти від реалізації заставного майна ВДВС спрямовані на часткове погашення кредитної заборгованості за рішенням суду, а саме: - 4 394,32 долари США спрямовані на погашення прострочених процентів по кредитному договору; - 7 060,75 доларів США спрямовані на погашення простроченого основного боргу за кредитним договором.

На теперішній час в Ленінському ВДВС відкрито виконавче провадження по стягненню залишку заборгованості, що залишилась непогашеною, але у зв'язку з відсутністю майна, що належить позичальнику, стягнення заборгованості не відбувається.

В зв'язку з частковим погашенням заборгованості за кредитом, банк звернувся з даним позовом до суду в якому просив суд стягнути нараховані проценти за період користування кредитними коштами, а саме з 15 вересня 2009 року по день звернення до Запорізького районного суду, а саме по 27 березня 2015 pоку, з яких:

17 783,14 доларів США, що еквівалентно 418 135,40 грн. - прострочена заборгованість по процентах;

255,74 долари США, що еквівалентно 3 455,82 грн. - прострочена заборгованість по процентах за період з 01.03.2015 р. по 27.03.2015 р. включно;

690 027,07 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту в межах строку позовної давності;

327 662,45 грн. - заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів, що в цілому складає 18 038,88 долари США, та пеню за невиконання умов кредитного договору в розмірі 1017 660,52 грн.

Ухвалюючи рішення у цій справі суд першої інстанції виходив з того, що нарахування процентів за користування кредитом та пені після закінчення строку дії договору законом не передбачено. Судовим рішенням вся кредитна заборгованість стягнута, тобто договірні правовідносини між сторонами припинились.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитись.

Так, згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Так, відповідно до умов п. 5.1. вказаного договору позичальник зобов'язаний відшкодувати банку збитки в розмірі неповернутої суми кредиту, процентів за користування кредитом та витрат, понесених банком за цим договором, а також повернути банку заборгованість по кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, неустойку та інші видатки понесені банком.

В п. 5.3 договору передбачено, що за прострочення повернення ануітентного платежу позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 0,1 % від суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення платежу. Пеня нараховується у разі порушення позичальником строків передбачених договором. Сплата неустойки (штрафа, пені) не звільняє позичальника від відшкодування збитків завданих банку в повному обсязі.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Отже, з позичальника на користь банку підлягають стягненню штрафні санкції, передбачені договором за неналежне виконання його умов, зокрема: прострочена заборгованість за процентами, прострочена заборгованість по комісії, пеня за несвоєчасне погашення процентів, пеня за несвоєчасне погашення кредиту, пеня за несвоєчасне погашення комісії.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про те, що нарахування процентів за користування кредитом та пені після закінчення строку дії договору та з моменту ухвалення судового рішення до його фактичного виконання не передбачено.

Вказана правова позиції викладена в Постанові Верховного суду України від 23 вересня 2015 року справа №6-1206цс1.

При цьому також необхідно зазначити, що відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), при цьому сторонами в п. 5.8 договору трирічний строк позовної давності визначений щодо всіх вимог банку в тому числі штрафів та пені.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідач відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України до ухвалення рішення відповідач звернувся до суду першої інстанції з письмовою заявою про застосування позовної давності (а.с. 74-79).

Останній платіж на погашення боргу за вказаним договором відповідно до розрахунку банку здійснено в зв'язку з виконанням попереднього рішення 24 лютого 2011 року (а.с. 18), на це посилається і банк в позовній заяві. Таким чином, перебіг строку позовної давності почався з моменту настання строку погашення чергового платежу за договором тобто з березня 2011 року.

Проте ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулось до суду з позовом про захист свого порушеного права лише 12 травня 2015 року (а.с. 2), тобто за межами установленого статтею 257 ЦК України та сторонами в п. 5.8 договору трирічного строку позовної давності.

Аналогічна правова позиція викладена в Постановах Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року (справа №6-14цс14) та від 18 червня 2014 року (справа №6-61цс14).

Таким чином вимоги банку не підлягають задоволенню саме з підстав спливу позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі.

За таких обставин рішення суду попередньої інстанції підлягає зміні в частині правового обґрунтування підстав відмови в позові.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» задовольнити частково.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 09 вересня 2015 року у цій справі змінити в частині правового обґрунтування підстав відмови в позові.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: