АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Вербової І.М., Білич І.М.

при секретарі: Литвиненко Р.С.

за участю осіб:

представника ПАТ «Укрсоцбанк» - Поліщук Ю.В.

представника заявника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 21 січня 2013року у справі №07/13 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», поданою представником Гринчуком Станіславом Дмитровичем

на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 12 травня 2016 року

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 травня 2016 року задоволено заяву ОСОБА_2 Скасовано рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 21 січня 2013 року у справі № 07/13 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Справа №755/10028/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9458/2016
Головуючий у суді першої інстанції : В.П.Катющенко
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Л.Д.Поливач
Не погоджуючись з ухвалою суду, ПАТ «Укрсоцбанк» через свого представника подало апеляційну скаргу, у якій просить вказану ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою у задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовити. Посилається на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що справи, які розглядаються третейськими судами за позовами банків до боржників про стягнення заборгованості відносяться до категорії справ про захист прав споживачів та не належать до компетенції вирішення спорів третейськими судами. Вважає помилковим висновок суду про те, що справа, в якій ухвалено рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 21 січня 2013 року не підвідомча третейським судам згідно з п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди», оскільки вона не пов'язана із захистом прав споживача, позивачем у даній справі був банк, а не споживач. Разом з тим зазначає, що станом на дату укладання кредитного договору у 2008 році, який містить третейське застереження, Закон України про третейські суди не містив заборони на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку, а відповідні зміни, на які посилається у своїй ухвалі суд першої інстанції набрали законної сили лише 12 березня 2011 року. Крім того, банк зазначає, що відповідачами у даній справі є не лише позичальник, а і поручителі, які не є споживачами послуг банку, а відповідно відносно стягнення заборгованості з поручителів (ОСОБА_5 та ОСОБА_2) третейський суд мав повноваження розглядати справу, але суд першої інстанції не взяв зазначеної обставини до уваги та скасував рішення третейського суду і в частині стягнення заборгованості з зазначених осіб - поручителів.

В апеляційній інстанції представник ПАТ «Укрсоцбанк» Поліщук Ю.В. апеляційну скаргу підтримала, посилаючись на доводи викладені в ній.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 у суді апеляційної інстанції просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, ухвалу суду залишити без змін як законну та обґрунтовану.

В судове засідання інші особи, які беруть участь у даній справі не з'явились, повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином. Колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за їх відсутності, у відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

Вислухавши пояснення осіб, які з'явились у судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Яквстановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 21 січня 2013 року Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків у справі № 07/13 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості було ухвалено рішення, відповідно до якого з ОСОБА_4. ОСОБА_5, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» було стягнуто солідарно заборгованість по договору про надання відновлювальної кредитної лінії у розмірі 494 007, 37 грн.; стягнуто з ОСОБА_4 на корить ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за відсотками та штраф по договору про надання відновлювальної кредитної лінії у розмірі 170 633, 28 грн.; стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» третейський збір в сумі 7 046,41 грн.

Вказане рішення ухвалене на підставі укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 кредитного договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 07.1/204-8 від 27.07.2008 року та додаткових угод до нього, а також на підставі договору поруки №1 від 28.07.2008року укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк»та ОСОБА_4, ОСОБА_5, та на підставі договору поруки №2 від 28.07.2008року укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4, ОСОБА_2

Третейська угода щодо розгляду спорів, пов'язаних з виконанням умов кредитного договору безпосередньо у постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків викладена сторонами у п.6.2 Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №07.1/204-8 укладеного 28.07.2008 року (а.с. 19-22).

Так, питання про оскарження рішень третейських судів регламентовано главою 1 розділу VII-1 ЦПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 389-4 ЦПК України при розгляді справи в судовому засіданні суд встановлює наявність або відсутність підстав для скасування рішення третейського суду.

Частиною 4 ст. 389-4 ЦПК України передбачено, що суд не обмежений доводами заяви про скасування рішення третейського суду, якщо під час розгляду справи буде встановлено підстави для скасування рішення третейського суду, визначені статтею 389-5 цього Кодексу.

Разом з тим, п.1 ч.2 ст.389-5 ЦПК України рішення третейського суду може бути скасовано у разі якщо справа, в якій прийнято рішення третейського суду не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Згідно з пунктом 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» (частину 1 статті 6 Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом № 2983-VI від 3 лютого 2011 року), третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

За частиною першою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Системний аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку, що правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і під час виконання такого договору, відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», незважаючи на наявність третейського застереження в договорі, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки цим Законом від 3 лютого 2011 року виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Незалежно від предмета та підстав спору, а також незважаючи на те, хто звернувся з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Отже, заборона на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів поширюється на спори про захист прав банківських установ, тобто спори, в яких позивачем є банківська установа, а відповідачем - споживач.

Оскільки відповідач ОСОБА_4 є споживачем послуг банку, спір виник щодо заборгованості за кредитом, третейському суду в силу положень пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» така справа не підвідомча.

Така правова позиція було висловлена Верховним Судом України в постановах №6-856цс15 від 02 вересня 2015 року, №6-2074цс15 від 04 листопада 2015 року, №6-1716цс15 від 11 листопада 2015 року.

Та обставина, що відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_2 не є споживачами послуг банку, не свідчить про підвідомчість даної справи третейському суду, оскільки позивачем було пред'явлено позов до третейського суду про солідарне стягнення заборгованості за договором кредиту з позичальника та з поручителів, а оскільки позов було пред'явлено і до позичальника, який є споживачем банківських послуг, третейський суд не мав повноважень розглядати даний спір.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про задоволення заяви про скасування Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 21 січня 2013 року у справі №07/13.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки вона постановлена з додержанням вимог закону.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ПАТ «Укрсоцбанк» підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.2 ст.307, п.1ч.1 ст.312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», подану представником Гринчуком Станіславом Дмитровичем, відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 12 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: