Справа № 541/1027/16-ц
Номер провадження 2/541/587/2016
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15 серпня 2016 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області

в складі: головуючої судді - Андрущенко-Луценко С.В.

при секретарях - Калініченко Л.О., Кійченко Т.Г.

з участю адвоката - Чубенко Ж.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миргороді справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,

в с т а н о в и в :

25.04.2016 року ОСОБА_2 звернувся до Миргородського міськрайонного суду із позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позов підтримав. Пояснив, що до 18 березня 2015 року він перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Вони мають спільну дитину сина ОСОБА_4. В кінці 2014 року відносини між ними були припинені і на початку січня 2015 року відповідачка залишила разом з сином спірне житло. 26 квітня 2015 року вона вивезла з квартири все майно, яке їй було присуджено в результаті поділу. З того часу в спірній квартирі вона не проживає, комунальні послуги не оплачує. Він створив нову сім'ю, у нього народився син. В той же час, відповідачка залишається бути зареєстрованою в належній йому на праві власності квартирі, що створює для нього певні перешкоди та труднощі, адже він змушений оплачувати комунальні послуги за особу, яка не проживає в житлі. Жодних перешкод в користування житлом він відповідачці не створював, замки в дверях не змінював, намірів вселитися в житло відповідачка не робила. Відносини між ним і відповідачкою неприязні.

Зважаючи на ту обставину, що відповідачка більше року не проживає в спірній квартирі просить суд визнати її такою що втратила право на користування квартирою АДРЕСА_1.

Представник позивача ОСОБА_2 -адвокат Чубенко Ж.А. позов підтримала, просила його задовольнити, як законний та обґрунтований.

Відповідачка ОСОБА_3 позов не визнала та в його задоволенні просила відмовити з тих підстав, що позивач 03 січня 2015 року її вигнав з квартири. Дійсно з її ініціативи шлюб між ними 18 березня 2015 року було розірвано. Знову ж таки з її ініціативи вони розподілили спільне майно, для цього нею подавався позов до суду. Належне їй в наслідок розподілу майно вона вивезла з спірної квартири 26 квітня 2015 року і з цього часу в спірній квартирі не проживає, комунальні послуги не оплачує. При цьому їй прийшлось викликати міліцію, внаслідок конфлікту,який стався з позивачем, який не давав їй можливості вивезти належне їй майно. Вселитися в спірну квартиру з часу виселення вона не намагалася. В той же час, вона хоче проживати в спірній квартирі і вважає це можливим. Взаємовідносини між нею та позивачем визначає як неприязні. В задоволенні позову просить відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Встановлено, що позивачеві ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 04 вересня 2004 року належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 (а.с.11-12).

В спірній квартирі значиться зареєстрованою відповідачка ОСОБА_3 (а.с.26).

Шлюб між сторонами розірвано рішенням Миргородського міськрайонного суду від 18 березня 2015 року (а.с.16).

Позивачем створено нову сім'ю. Народився син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.18).

З довідки вуличного комітету вбачається, що відповідачка ОСОБА_3 не проживає на спірній житловій площі з 20 січня 2015 року (а.с.15).

З акту обстеження квартири АДРЕСА_1 вбачається, що відповідачка ОСОБА_3 не проживає в спірній квартирі з січня 2015 року та її речей в квартирі немає (а.с.19).

З договору про добровільний поділ майна між подружжям від 26 квітня 2015 року вбачається, що сторони добровільно розділили між собою майно та відповідачка зобов'язується в триденний строк вивезти з спірної квартири належне їй майно по місту свого теперішнього проживання (а.с.134 архівної цивільної справи №2/541/442/2015).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що перебуває у дружніх відносинах з сім'єю позивача. Буває у них вдома 2-3 рази на тиждень десь з квітня 2015 року. Ніколи в квартирі не бачила відповідачки чи її речей.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що він перебуває у дружніх відносинах як з позивачем так і з відповідачкою. Йому відомо, що сім'я сторін розпалася в кінці 2014 року. В подальшому шлюб між ними було розірвано і відповідачка спочатку винаймала житло десь в їхньому будинку, а потім в квітні 2015 року забравши свої речі виїхала з квартири. Після того він її жодного разу не бачив. Йому нічого не відомо з приводу того, що позивач виганяв відповідачку та про те, що ним поміняно замки в квартирі.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона рідна сестра ОСОБА_2 Стверджувала, що відповідачку з квартири ніхто не виганяв. Як розірвання шлюбу так і поділ майна було проведено з ініціативи відповідачки. Відповідачка самостійно виїхала на інше місце проживання забравши всі належні їй речі. Відповідачка не робила жодних спроб після залишення квартири і вивезення речей вселитися в спірну квартиру. Позивачем не замінювалися замки на вхідних дверях квартири.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що він вітчим позивача. Може охарактеризувати позивача виключно з позитивної сторони. Йому відомо, що відповідачка забрала всі речі, які їй належали за результатами поділу майна та залишила квартиру. Ніхто її з квартири не виганяв, це було її рішення. Позивачем не змінювалися замки в квартирі і наскільки йому відомо відповідачка не робила жодних спроб вселитися в квартиру.

Отже, судом достовірно встановлено, що відповідачка ОСОБА_3 добровільно виїхала із спірної квартири забравши всі належні їй речі в квітні 2015 року.

Об'єктивних даних, які б свідчили про те, що відповідачка з квітня 2015 року по день розгляду справи судом намагалася вселитися в квартиру АДРЕСА_1 судом не здобуто, відповідачка таких доказів суду не подала, незважаючи на ту обставину, що справа двічі відкладалася розглядом з метою надання відповідачці можливості реалізувати своє право подати докази на підтвердження заперечень проти позову.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік.

Згідно ч.1 ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку.

Зважаючи на вище викладене, позов підлягає до задоволення.

Судові витрати підлягають до стягнення на користь позивача на підставі ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10; 11; 60; 88; 208; 214; 215; 218 ЦПК України, ст. 72 ЖК України, ст. 405 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженку м. Миргород, Полтавської області визнати такою, що втратила право на користування квартирою АДРЕСА_1.

Стягти з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 551 грн. 20 коп. (п'ятсот п'ятдесят одну гривну двадцять копійок) судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через Миргородський міськрайонний суд, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом 10 днів з моменту отримання його копії.

Суддя: С. В. Андрущенко-Луценко