Справа № 639/26/15-ц
03 cерпня 2016 р. Жовтневий районний суд м.Харкова
у складі: головуючого-судді Єрмоленко В.Б.
при секретарі- Слюсаревій О.В.
за участю адвоката- Мартинець А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом:
ОСОБА_1 до Харківської міської ради, 3 особи-Годіна ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на самочинне будівництво прибудови до житлового будинку,-
ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради, 3 особи- Годіна Т.В. ( правонаступник ОСОБА_1Ф.), ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на самочинну прибудову літ. «А1-1» до житлового будинку літ. «А-1» з надвірними будівлями 41/23 по вул.Івана Минайленка в м. Харкові- приміщення 2-6 пл. 13,8 кв.м., прим. 2-7 пл. 9,2 кв.м., сарай літ. «Н», ганок літ. а1 пл. 3,1 кв.м. В обгрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що на підставі рішення народного суду Жовтневого району м.Харкова від 17.06.1981 р., спірний будинок належав батькові позивача-Долженко С.П.-77/200 частин, ОСОБА_7-29/200 частин, ОСОБА_8-97/200 частин. Після смерті батька у лютому 1986 р., половину належній йому частини успадкувала матір позивача-Долженко В.Ф., сестра ОСОБА_3 та ОСОБА_1, інша половина на підставі ст.. 22 КЗпШС УРСР, як за дружиною, була зареєстрована за матірю. Після смерті батька в буд. літ. А-1 у користуванні залишилися прим. 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, а також з надвірних будівель- гараж літ. «Е». ОСОБА_1 зазначає, що з метою поліпшення житлових умов, за згодою всіх співвласників та органів нагляду, у червні 1998 р. він отримав дозвіл на прибудову житлового приміщення розмірами 5,70м.х5,05м. Протягом 1998-2008 р.р., за власні кошти прибудував кімнату літ. 2-6 пл. 13,8 кв., прим. 2-7 пл. 9,2 кв.м. та виконав інші ремонтно-будівельні та роботи по реконструкції в існуючих приміщеннях, у 1997 р. замість деревяного сараю збудував цегляний, у 2006 р.- ганок літ.а1 пл. 3,1 кв.м. Сестра ОСОБА_3 не приймала участі в утриманні будинку і не проживала з 1980 р. З метою оформлення права на користування земельною ділянкою, відповідності закінченого будівництва проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам та правилам, відомостей щодо введення будинку в експлуатацію , позивач звернувся до Харківської міської ради, до територіального підрозділу Жовтневого району Центру надання адміністративних послуг, куди подав декларацію про готовність обєкта до експлуатації. З невідомих причин Центр не прийняв декларації, документи були повернуті у звязку із закінченням терміну зберігання. Позивач вважає, що його право на реєстрацію власності порушено, тому змушений звернутися до суду .
Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся завчасно, належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
3 особа-Ярмак Л.Г. надала заяву, в якій просить позовні вимоги залишити без задоволення ( а.с. 50). ОСОБА_9 не заперечує проти визнання за ОСОБА_1 право власності на самочинну прибудову, якщо це не призведе до порушення її майнових прав ( а.с. 49).
3 особа- Потаніна С.С. в судове засідання не зявилась, подала письмові заперечення, в яких вважає за можливе розглядати справу за її відсутністю та зазначила, що всупереч ст. 376 ЦК України ОСОБА_1 не надано земельної ділянки у встановленому порядку під збудоване нерухоме майно, при визнанні права власності будуть змінені частки інших співвласників, про що позивач не просить у позові, співвласником ОСОБА_5 за тим самим рішенням, на яке посилається ОСОБА_1 були добудовані приміщення і у встановленому порядку прийняті в експлуатацію. Приміщення, на які вказує позивач, як на самочинне будівництво ( а6, а7, А1-1) будувались за кошти дочки ОСОБА_10, а не за кошти позивача. Гроші вона передавала бабусі ОСОБА_11 Своїх власних коштів на будівництво ОСОБА_1 не мав. Заробіток позивача за 2004-2006 р.р. складав-0 грн.., за 2007 р.-550 грн. за даними Управління Пенсійного фонду у Жовтневому районі м.Харкова, згоди всіх власників на будівництво не було, дозвіл на виконання робіт не отримано, тому 3-я особа у позові ОСОБА_1 просить відмовити ( а.с. 70-72).
Представник правонаступника ОСОБА_11-ОСОБА_10 проти задоволення позовних вимог заперечував, вказуючи, що позивач не мав власних коштів для будівництво, 2012 р. вже звертався до суду з позовом про збільшення частки у праві спільної часткової власності та перерозподіл ідеальних часток з тих самих підстав, йому було відмовлено у задоволенні позовних вимог, але при розгляді апеляційної скарги у 2014 р. ОСОБА_1 відмовився від свого позову і провадження у справі було закрито.
Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, приходить до наступного.
Житловий будинок № 41/23 по вул.І. Минайленка в м. Харкові зареєстрований на праві власності за ОСОБА_11 -308/1200 ч. на підставі рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 10.05.2012 р., ОСОБА_1 Семеновичем-77/1200 ч. за дублікатом свідоцтва про право на спадщину, виданого, 27.05.1987 р., ОСОБА_4- 564/1200 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО 04.09.1998 р., ОСОБА_5-174/1200 ч. відповідно о свідоцтва про право на спадщину, виданого 25.01.1995 р. 5-ою Харківською державною нотаріальною конторою, ОСОБА_3-77/1200 за дублікатом свідоцтва про право на спадщину, виданого 27.05.1987 р. ( а.с. 26).
У березні 1996 р. між ОСОБА_11 і ОСОБА_1 укладений договір довічного утримання, який в подальшому рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 10.05.2012 р. розірвано. Позивач ОСОБА_1 зазначає, що під час дії договору довічного утримання, він отримав рішення виконкому Жовтневої районної ради народних депутатів Харківської області від 02.06.98 р. № 53-16 про дозвіл на прибудову житлового приміщення розміром 5,70х 5,05 по вул. Минайленко, 41 в м.Харкові ( а.с. 25) і протягом 1998 р.-2008 р. самовільно . без належно оформленої технічної документації , прибудував кімнату літ. 2-6 пл. 13,8 кв., прим. 2-7 пл. 9,2 кв.м. , виконав інші ремонтно-будівельні роботи і реконструював існуючі приміщення ( не уточнив в судовому засіданні), у 1997 р. замість деревяного сараю збудував цегляний, у 2006 р.- побудував ганок літ.а1 пл. 3,1 кв.м.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинку, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Згідно із ч. ч. 1-3,5 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.
Із аналізу зазначених норм матеріального права випливає, що вирішуючи справи зазначеної категорії необхідно встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними, чи порушує таке майно права інших осіб.
Як вбачається з матеріалів справи позивачам не надано земельну ділянку у встановленому порядку під збудоване нерухоме майно, самочинно збудове майно не прийнято до експлуатації.
Згідно листа КП «Харківське міськБТІ» від 23.11.2015 р., в матеріалах квартальної зйомки користувачами земельної ділянки станом на 03.11.1955 р. по вул..І.Минайленка, 41/23 були ОСОБА_12 та ОСОБА_13. Рішення відсутнє, до кварталу додано проект рішення без затвердження. Рішення від 30.07.1953 р. про реєстрацію земельної ділянки в матеріалах бюро відсутнє (а.с. 161-165).
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.
Законодавством встановлено спеціальний режим правового регулювання відносин у сфері набуття права власності на новостворене нерухоме майно.
Відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №923 від 8 жовтня 2008 року, прийняття в експлуатацію полягає у підтвердженні готовності об'єкта нового будівництва та реконструкції до експлуатації шляхом видачі інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю свідоцтва про відповідність об'єкту проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил.
За правилами Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №461 від 13 квітня 2011 року Прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до I-III категорії складності, та об'єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації .
У разі прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорії складності, побудованих без наявності дозволу на виконання будівельних робіт до 31 грудня 2009 р., особливості реєстрації декларації та її форма визначаються Мінрегіоном.
Позивачем надано технічний висновок ТОВ Харківреконструкція про стан основних будівельних конструкцій, можливості збереження і подальшої єксплуатаціі за призначенням прибудови літ. «А1-1» у житловому будинку літ «А-1» і сараю літ. «Н» по вул. Минайленка, 41/23 в Харкові. З висновку випливає, що, всі основні несучі конструкції частини житлового будинку літ. «А-1» в цілому з прибудовою літ. «А1-1», сараю літ. «Н» знаходяться у задовільному технічному стані, відповідають умовам міцності і стійкості, придатні для подальшої експлуатації за призначенням. Будівництво прибудови до житлового будинку не вплинуло негативно на стан будівельних конструкцій житлового будинку в цілому. За своїм станом несучі і огороджувальні конструкції житлового будинку з прибудовою, а також сарай відноситься до П категорії- придатні для нормальної експлуатації за призначенням (а.с. 15-23).
Згідно із п.п. 1 ч.І ст.31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів у порядку, встановленому законодавством.
За вимогами ст.10 Закону України "Про архітектурну діяльність" державний контроль та нагляд у системі центрального органу виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури здійснює Державна архітектурно- будівельна інспекція України та її територіальні органи.
Встановлення факту готовності об'єкту до експлуатації і видача свідоцтва про відповідність збудованого об'єкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил відноситься до виключної компетенції територіальної інспекції державного архітектурно-будівельного контролю.
За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання ( ч.1 ст. 15 ЦК, ч.1 ст. 3 ЦПК України). У зв'язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.
Саме така позиція висловлена Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ в п.9 Постанови від 30.03.2012 № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)».
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звертався до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області з заявою про прийняття самочинно реконструйованого і збудованого об'єкта в експлуатацію, до якої додавав декларацію про готовність обєкта до експлуатації ( а.с. 9-14).
Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області за результатами розгляду декларації від 15.05.2015 р. встановив, що декларація оформлена з порушенням встановлених вимог, тому її повернуто 26.05.2015 р. ( а.с. 95-9-98). 22.07.2015 р. з таких саме підстав та через те, що дані в декларації відрізняється від інформації, зазначеної в декларації від 15.05.2015 р. вона була повернута. Крім того, на звернення ОСОБА_1 від 13.10.2015 р. щодо можливості прийняття в експлуатацію, йому розяснено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів та повідомляється, що прийняття неможливо без наявності у замовника документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою ( а.с. 147-148).
Суд також приймає до уваги, що треті особи по справі ОСОБА_3, ОСОБА_10 факт здійснення прибудов на кошти ОСОБА_1, тому не визнають за ним і право власності на ці обєкти.
Виходячи з наведеного, позивач не виконав вимог "Порядку вирішення питань, повязаних із самочинним будівництвом", затвердженого 28.09.2005 р. № 188/05, у зв'язку чим у задоволенні позову необхідно відмовити.
ОСОБА_1 не реалізував своє право шляхом звернення до компетентного органу з документами відповідно до встановленого порядку, а тому його право не можна визнати порушеним.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 60, 209, 212, 214-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 15, ч 2 ст. 331, 376 ЦК України, суд,-
У позові ОСОБА_1 до Харківської міської ради, 3 особи-Годіна ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на самочинне будівництво прибудови до житлового будинку відмовити за безпідставністю заявлених позовних вимог.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні - в той же строк з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ-