Справа № 212/1844/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

03 серпня 2016 року м. Кривого Рогу

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді - Борис О.Н., з участі секретаря судового засідання Хазієвої Т.В., позивача ОСОБА_1, представника третьої особи - відділу опіки та піклування виконкому Жовтневої районної у місті ради - Бондуровської М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, у місті Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, встановлення способу участі у вихованні, треті особа відділ опіки та піклування виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради, Криворізький міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, який мотивовано тим, що вона є бабусею ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті її дочки, яка перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, онук залишився мешкати з батьком - відповідачем по справі. Останнім часом батько дитини став чинити їй перешкоди у спілкуванні та у вихованні онука.

З наведених підстав позивач просить суд усунути їй перешкоди у вихованні та спілкуванні з онуком, шляхом визначення часу спілкування з дитиною, а саме кожної п'ятниці з 17-00 години з ночівлею на суботу до 19-00 годин, один раз на рік визначити сім днів для відпочинку з онуком на час її відпустки без виїзду за межі України та надати можливість бути присутньою на всіх святах, які будуть проводиться у навчальних закладах, де буде навчатись дитина.

У судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на підстави викладені у позові. Крім іншого пояснила, що відповідач ОСОБА_4 чинить їй перешкоди у спілкуванні з онуком, шляхом надання керівництву дошкільного навчального закладу заяви про заборону працівникам цього закладу спілкування будь-якого виду з бабусею ОСОБА_1. Вважає, що такі дії відповідача протирічать її законному праву, вона дуже любить онука, після смерті своєї дочки - матері хлопчика, вона сама виховувала дитину з десятиденного віку, постійно ним опікувалась, і бажає у подальшому виховувати хлопчика. При цьому просила справу розглянути у відсутність відповідача та постановити заочне рішення.

Відповідач про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджено матеріалами справи, проте до суду не прибув, про причину не явки суду не повідомив. Суд, з урахуванням думки позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та постановляє заочне рішення.

Представник третьої особи - орган опіки та піклування виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради м. Кривого Рогу Бондуровська М.В. позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, оскільки визначення участі бабусі у спілкуванні та вихованні онука буде відповідати інтересам дитини.

Представник Криворізького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді до суду не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину не явки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав.

Допитаний у суді свідок ОСОБА_6 спеціаліст КЗ «Спеціалізований навчально-виховний комплекс «Дошкільний навчальний заклад - загальноосвітня школа І ступеню» з поглибленим вивченням іноземних мов художньо-естетичного напряму № 22» вказала суду, що ОСОБА_1 знає з 2013 року, як чемну, виховану людину, яка приводила та забирала з садочка онука - ОСОБА_5, якого постійно вчила доброті та чемності. На свято минулого Нового року тато хлопчика заборонив бабусі брати дитину та навідувати її, а у березні заборонив будь-яке спілкування. Цивільна дружина відповідача на ім'я директора навчального закладу написала заяву, щоб заклад не віддавав дитину бабусі, що в результаті негативно відобразилось на психічному стані дитини, оскільки він став нервовий, схвильований, замкнутий, дуже переживає , що не має змоги спілкуватись з рідною бабусею, яку дуже любить. При цьому вказала, що вважає такі дії з боку відповідача неправильними, оскільки хлопчик дуже прив'язаний до бабусі, яка приймала постійну участь у його житті.

Свідок ОСОБА_7 психолог КЗ «Спеціалізований навчально-виховний комплекс «Дошкільний навчальний заклад - загальноосвітня школа І ступеню» з поглибленим вивченням іноземних мов художньо-естетичного напряму № 22» вказала суду, що позивачку та її онука ОСОБА_5 знає ще до влаштування дитини до дитячого садку, оскільки проживає по сусідству. Раніше це була повноцінна сім'я, бабуся постійно займалась з онуком з його народження , оскільки мама дитини померла. У листопаді 2015 року прийшла працювати психологом у садок і з'ясувала, що дитина стала нервовою, з'ясувавши обставини такої поведінки хлопчика, дізналась що причиною є заборона батька у спілкуванні хлопчика з бабусею. В процесі роботи з дитиною з'ясувала, що хлопчику не вистачає спілкування бабусі, яка його дуже любить і це взаємно зі сторони дитини.

Свідок ОСОБА_8 вказала, що позивачку знає на протязі приблизно 36 років, як дуже порядну людину. Дитина майже з народження, з десятиденного віку постійно мешкала з бабусею, вона її повела у садок, потім мати відповідача та його цивільна дружина заборонили позивачці зустрічатись та спілкуватись з онуком. Хлопчик дуже любить бабусю, і бабуся його також.

Заслухавши позивача, представника третьої особи, допитавши свідків, дослідивши та перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, малолітній ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, в сім'ї батько - ОСОБА_4, мати - ОСОБА_9 (свідоцтво про народження, а.с. 7). Мати малолітнього - ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, про що Жовтневим відділом РАЦС КМУЮ Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис про смерть № 269 (а.с. 8).

Позивач ОСОБА_1 є бабусею малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено матеріалами справи та не спростовано у суді.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що після смерті матері ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про смерть а.с. 8), у десятиденному віці малолітній ОСОБА_5 проживав, був зареєстрований, місце реєстрації проживання зберігається на теперішній час за адресою: АДРЕСА_1, з бабусею - позивачем по справі ОСОБА_1 і перебував на її утриманні. З вказаного часу позивач постійно приймала участь в утриманні та вихованні онука, відвідувала батьківські збори, виїздила разом з ним до Росії, проти чого відповідач ОСОБА_4 не мав заперечень, підтверджуючи свій дозвіл нотаріальною завою (а.с. 9).

З пояснень свідків встановлено, що у кінці грудня 2015 року та у першому кварталі 2016 року відповідач заборонив позивачу будь-які види спілкування з онуком, позбавивши її також участі у вихованні хлопчика.

З документів, які досліджувались судом встановлено, що вихователі та практичний психолог навчальних закладів, які відвідує онук позивачки відмітили у ОСОБА_5 агресивність, збудженість, відстороненість, дратівливість та нестримність, постійне намагання привернути до себе увагу шляхом створення конфліктних ситуацій. Вказане підтверджено характеристикою щодо відносин ОСОБА_1 із онуком ОСОБА_5, вихованцем КЗ «Спеціалізований навчально-виховний комплекс «Дошкільний навчальний заклад - загальноосвітня школа І ступеню» з поглибленим вивченням іноземних мов художньо-естетичного напряму № 22» від 18 березня 2016 року (а.с. 10).

Разом з тим, з оглянутих та досліджених у судовому засіданні характеризуючих даних на позивача, судом встановлено, що ОСОБА_1 працює вчителем математики, має категорію «спеціаліст вищої категорії», позитивно характеризується, має придатні умови для проживання дитини, для онука виділена окрема кімната, при цьому постійно цікавиться життям та успіхами дитини, допомагає йому готуватись до різноманітних засобів, вчить читати рахувати тощо (а.с. 10-15).

Підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов'язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім'ї та родичів визначено Сімейним кодексом України.

Відповідно до частини 2 статті 1 СК України регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім'ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов'язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім'ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку.

Відповідно до частин 9 та 10 статті 7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Так, згідно зі ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення від спілкування та виховання.

Вимогами ст. 18 СК України передбачені способи захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, припинення дій, які порушують сімейні права.

Згідно до ст. 263 СК України спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до ст. 159 СК України.

В частині 2 статті 159 СК України закріплено, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об'єднаних Націй 20 листопада 1959 року, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. ст. 2, 8 ЦПК України, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Оскільки дід, баба, як з боку батька, так і з боку матері є родичами дітей, батьки чи інші особи, з якими проживають діти, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, своїх прав щодо виховання онуків, правнуків.

Суд вважає, що позбавлення позивача права щодо її участі у спілкуванні та вихованні малолітнього онука може позбавити останнього родинних зв'язків з бабою, любові та турботи з боку останньої.

Це узгоджується з приписами Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, в якій принциповим положенням є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача не чинити перешкоди позивачу у вихованні та спілкуванні з онуком підлягають задоволенню.

Визначаючи періодичність та час зустрічей, суд з урахуванням позиції позивача, з огляду на вік дитини, відвідуванням нею школи та інших занять, вважає за необхідне встановити наступним чином: кожної п'ятниці з 17-00 години з ночівлею на суботу до 19-00 годин, один раз на рік визначити сім днів для відпочинку з онуком на час відпустки позивача без виїзду за межі України та надати можливість бути присутньою на всіх святах, які будуть проводиться у навчальних закладах, де буде навчатись дитина, що на думку суду буде відповідати інтересам малолітньої дитини.

Таким чином, судом встановлено, що спілкування бабусі з онуком не створюватиме перешкод у нормальному розвитку дитини, встановлений судом спосіб участі в повній мірі відповідає віку дитини, її стану здоров'я та інтересам.

Отже, оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позивач має гарантоване законом рівне з батьком дитини право на спілкування та виховання зі своїм онуком, а тому відповідач не вправі перешкоджати їй у цьому, а тому приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 18, 19, 159, 257, 263 Сімейного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 59, 60, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, встановлення способу участі у вихованні, треті особа відділ опіки та піклування виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради, Криворізький міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді задовольнити у повному обсязі.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітнім онуком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом встановлення порядку участі у спілкуванні з дитиною кожної п'ятниці з 17.00 години з ночівлею та суботи до 19.00 години за місцем проживання бабусі - АДРЕСА_1, один раз на рік визначити сім днів для спільного відпочинку з онуком на час відпустки ОСОБА_1 без виїзду за межі України, надати можливість бути присутній на усіх святах, які будуть проводитись у шкільних навчальних закладах, де буде навчатись ОСОБА_5.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: О. Н. Борис