Копія Справа № 326/469/16-цр.
Провадження № 2/326/378/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2016 року Приморський районний суд Запорізької області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

при секретареві Філанової В.І.

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Приморську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по відсоткам за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по відсоткам за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 23.06.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладений договір №ZP1RRX04820074. Відповідач своїм підписом підтвердив свою згоду, що він ознайомлений та погодився з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, які були надані йому у письмовій формі, що він отримав повну інформацію про умови кредитування, що його заява про отримання кредиту, вказані Умови та Тарифи складає між ним та банком кредитний договір. При цьому сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України.

Згідно з цим договором ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 7800 грн. на строк з 23.06.2007 року по 23.12.2008 року в обмін на його зобовязання по поверненню кредиту, сплати процентів в обумовлені у заяві та Умовах строки про надання споживчого кредиту фізичним особам. Погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період (з 20 по 25 число кожного місяця), позичальник повинен надавати банку (щомісячний платіж) у сумі 663,46 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інших витрат згідно з Умовами. Позичальник зобовязався повернути суму кредиту, процентів, комісії відповідно до Заяви та Умов.

При порушенні позичальником зобовязань по погашенню кредиту, він сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 11,83 % на місяць розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості. Отже, основними вимогами банку за кредитним договором до боржника є повернення наданих кредитних коштів та отримання відсотків за їх користування, враховуючи, що ознакою кредитної операції є те, що кредит надається за рахунок залучених коштів.

Позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, однак позичальник порушив взяті на себе зобовязання за договором, у звязку з чим, розмір простроченої заборгованості станом на 17.03.2016 року складає 6182,18 грн.

Відповідно до п.п.3.2.2, 3.2.3, 3.2.9 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, до яких приєднався відповідач, підписавши договір (заяву) №ZP1RRX04820074, та п.п.4.1,4.7. Умов позичальник зобовязується: здійснювати погашення кредиту у порядку та строки згідно з заявою, сплачувати відсотки за користування кредитом згідно з заявою та п.п.4.1, 4.2 Умов та Тарифів та повернути кредит. При непогашенні кредиту в строки, встановлені у заяві та п.3.2.2.2 Умов, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту нарахування відсотків здійснюється згідно з п.4.2 Умов з дати виникнення простроченої заборгованості. Кінцева дата повернення кредиту за умови відсутності порушень по сплаті простроченої заборгованості - 23.12.2008 року, яка є кінцеву датою виконання позичальником дій щодо повернення кредиту при відсутності порушень простроченої заборгованості, а не кінцевим терміном спливу виконання відповідачем зобовязань за договором.

Отримані відповідачем кредитні кошти до теперішнього часу банку не повернуті, договір не розірваний, не припинений, тому відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту як плату за весь час фактичного користування кредитними коштами.

Враховуючи, що сплата відсотків за договором позичальником повинна здійснюватися щомісячно, то і позовна давність за вимогами, повязаними з стягненням заборгованості по простроченим щомісячним платежам (відсотків за користування кредитом), повинна обчислюватися за період, відповідний терміну загальної позовної давності від дати звернення до суду, якщо термін не збільшено умовами договору. Стягнення суми заборгованості з відповідача по нарахованим на прострочену заборгованість відсоткам за період, відповідний загальному терміну позовної давності з 17.03.2011 року по 17.03.2016 року, проводиться наступним розрахунком: сума простроченої заборгованості по кредиту х розмір % ставки в день х кількість днів прострочення : 100.

Так, строк прострочення за тілом кредиту за період 17.03.2011 року по 17.03.2016 року становить 1825 днів, розмір простроченої заборгованості складає 6182,18 грн., розмір % ставки в день дорівнює 0,39 %, а отже, сума заборгованості по відсоткам згідно розрахунку складає: 6182,18 грн. х 0,39 % х1825 днів прострочення : 100=44001,67 грн.

Просить стягнути заборгованість по відсоткам за договором № ZP1RRX04820074 від 23.06.2007 року, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 17.03.2011 року по 17.03.2016 року у розмірі 44001,67 грн. та судовий збір в суміі 1378 грн. (а.с.2-4).

Представник позивача ПАТ КБ "ПриватБанк" у судове засідання не зявився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи; надав клопотання, в якому вказав, що позовні вимоги підтримає в повному обсязі, необхідні докази є в матеріалах справи, клопотання та заяви відсутні, просить розглядати справу за відсутності представника позивача (а.с.4,72-75).

Відповідач ОСОБА_3, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, направив до суду свого представника.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 пояснив, що згідно з кредитним договором відповідач повинен був повернути кредитні кошти 23.12.2008 року, але цього не вчинив, тому саме ця дата була останньою, коли позивач узнав про своє порушене право, коли мав право звернутися до суду та предявити дані вимоги до відповідача. Договором визначений строк позовної давності 5 років. З позовом позивач звернувся зараз, ним порушений строк звернення до суду, тому на підставі ч.3,4 ст.267 ЦК України просив застосувати строк позовної давності, у позові відмовити.

Крім того, вже маються судові рішення Приморського районного суду за позовами ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №ZP1RRX04820074 від 23.06.2007 року, у тому числі суми тіла кредиту, відсотків. Так, рішенням від 13.04.2012 року по справі №2-105/12 зі спливом позовної давності в задоволенні позову про стягнення боргу відмовлено, а ухвалою від 31.07.2012 року на підставі ст.205 ч.1 п.2 ЦПК України провадження у справі закрито. В цих справах позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту, відсотки за користуванням кредитом, пеню, штрафи тощо станом на 20.01.2012 року. Тобто, вимоги позивача за вказаним кредитним договором за період до 20.01.2016 року судом розглянуті, в них відмовлено, тому знову предявлені ці ж вимоги не підлягають задоволенню.

Оскільки позивачу відмовлено у задоволенні основної вимоги у стягненні заборгованості за тілом кредиту зі спливом позовної давності, то відповідно до ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (відсотків), тому вимоги позивача про стягнення процентів не підлягають задоволенню.

До того ж, в судових рішеннях відмовлено у стягнені як усього тіла кредиту, так і відсотків станом на 20.01.2012 року. А проценти нараховуються на суму заборгованості, у стягненні якої позивачу вже відмовлено. Просив у позові відмовити повністю.

Вислухавши, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що ОСОБА_3 П.О.23.06.2007 року звернувся до філії ЗАТ КБ «ПриватБанк» з заявою позичальника №ZP1RRX04820074, в якій вказав свої персональні данні, просив надати йому послуги. За умовами заяви банк надає позичальнику строковий кредит у сумі 7800 грн на строк 18 місяців з 23.06.2007 року по 23.12.2008 року включно, зі сплатою відсотків за користування в розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди з надання фінансового інструменту в розмірі 187,20 грн, одноразової допомоги за надання фінансового інструменту в розмірі 1300 грн. в обмін на зобовязання позичальника з повернення кредиту, оплати відсотків, винагороди, комісії, зазначених в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) (далі Умов) строки. Погашення заборгованості здійснюється щомісячно з 20 по 25 число кожного місяця. Позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 663,46 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами.

Для виконання зобовязань банк відкриває позичальнику рахунок для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди тощо. Позичальник зобовязується повернути суму кредиту, відсотків, винагороду тощо відповідно до Заяви та Умов.

Згідно з п.4.2 Умов при порушенні позичальником зобовязань з погашення кредиту позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом в розмірі 11,83% на місяць від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Відсоткова ставка за кредитом може змінюватися в залежності від розміру облікової ставки НБУ та в інших випадках відповідно до п. 3.3 Умов. Позичальник ознайомлений та згоден з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), вони надані йому у письмовій формі.

Позичальник зазначив, що він ознайомлений та згодний з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка» («Стандарт»), які йому були надані у письмовій формі, своїм підписом підтверджує про надану йому повну інформацію про умови кредитування в ПриватБанку. Він згодний, що заява разом з запропонованими ПриватБанком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка» («Стандарт»), складає між ним та банком кредитно-заставний договір (а.с.7).

Згідно з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) банк зобовязується надати позичальнику кредит шляхом перерахування на рахунок торгівельно-сервісному підприємству. Строк, термін повернення, розмір кредиту, цілі, відсотки, винагороди, розмір щомісячного платежу та період сплати платежів визначені в Заяві позичальника. Кредит надається в обмін на зобовязання позичальника з повернення кредиту, сплаті відсотків, в винагороди в обумовлені строки. Для цього банк відкриває позичальнику рахунок для зарахування вказаних платежів (п.2.1). Позичальник зобовязується: використовувати кредит на цілі, зазначені в заяві (п.3.2.1); погашати кредит у порядку та строки відповідно до заяви (п.3.2.2); сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до Заяви та п.п.4.1, 4.2 даних Умов і ОСОБА_1; повну сплату відсотків за користуванням кредиту здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту (п.3.2.3); сплатити банку винагороду в строки та розмірі відповідно до ОСОБА_1, Заяви і даних Умов (п.3.2.4); погасити заборгованість по кредиту в повній сумі, сплатити нараховані за весь період користування кредитом відсотки, винагороду й неустойку (штраф, пеню), не пізніше дати, зазначеної в повідомленні банку, передбаченого п.п.3.3.1, 3.3.2, 3.3.3 даних Умов (п.3.2.7).

За користування кредитом у період з дати укладання даного договору до дати погашення кредиту позичальник щомісяця сплачує відсотки в розмірі, зазначеному в ОСОБА_1 та Заяві (п.4.1).

Згідно з ст.212 ЦК України при порушенні позичальником зобовязань по погашенню кредиту, передбачених Заявою та п.п.3.2.2, 3.3.3 Умов, позичальник сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі, зазначеному у тарифах та заяві (п.4.2). Розраховані таким чином відсотки сплачуються позичальником окремо понад зазначені у Заяві.

Нарахування відсотків здійснюється в останню дату оплати відсотків, при цьому відсотки розраховуються в останню дату оплати відсотків, розраховуються на фактичний залишок заборгованості за кожний календарний день, виходячи з фактичної кількості днів користування кредитом 360днів у році. Відсотки розраховуються щомісяця, за період з першої дати поточного періоду оплати включно. Банк здійснює погашення відсотків не пізніше дня повного погашення кредиту (п.4.4). При непогашенні кредиту в строки, установлені в заяві й 3.2.2, 3.3.3 Умов заборгованості у частині вчасного непогашеної суми кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту нарахування відсотків здійснюється згідно п.4.2. даних Умов з дати виникнення простроченої заборгованості (п.4.7).

Термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років (п.5.5.) (а.с.8-11).

Згідно з розрахунком заборгованості за договором №ZP1RRX04820074 від 23.06.2007 року станом на 17.03.2016 року залишок заборгованості за кредитом складає 6182,18 грн., у тому числі залишок простроченої заборгованості - 6182,18 грн., сума заборгованості за відсотками за період з 20.07.2007 року складає 54391,96грн., з 26.09.2007 року - 44 001,67 грн; заборгованість з комісії 1874,34 грн., погашено пені (списано) 371,07 грн., всього заборгованість за кредитом 159358,01 грн. (а.с.5-6).

Згідно з п.1.1. статуту ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та обовязків ЗАТ КБ «ПриватБанк», за рішенням загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року тип банку з Закритого акціонерного товариства змінено на Публічне акціонерне товариство. У звязку із зміною типу банку, змінено найменування банку з ЗАТ КБ «ПриватБанк» на ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.16), видано свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.17 зворотній бік). ПАТ КБ «ПриватБанк» зареєстровано в ЄДРПОУ, є юридичною особою, має ліцензію на зайняття банківських послуг (а.с.13,15).

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи у межах заявлених вимог та на підставі доказів сторін.

Позивач наполягає на задоволенні його вимог, від сторін не надійшло клопотання про витребування або долучення до справи інших доказів.

За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

16.03.2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 (справа №2-105/2012), в якому вказав, що відповідно до договору №ZP1RRX04820074 від 23.06.2007 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 7800 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 12% на суму залишку з кінцевим терміном повернення 23.12.2008 року. Відповідач зобовязання не виконав, станом на 20.01.2012 року утворилася заборгованість у сумі 79286,18 грн., яка складається з заборгованості: 6182, 18 грн. за кредитом; 32 372, 07 грн. по процентам за користування кредитом; 1875, 34 грн. - по комісії за користування кредитом; 34 604, 87 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором, а також штрафи відповідно до п. 5.3. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. фіксована частина; 3751, 72 процентна складова. Просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 79 286, 18 грн. за кредитним договором №ZP1RRX04820074 від 23.06.2007 року та судові витрати в розмірі 792, 86 грн. На підтвердження позовних вимог надав розрахунок заборгованості за договором №ZP1RRX04820074 від 23.06.2012 року на вказані суми станом на 20.01.2012 рік. (а.с.86,87).

У рішенні Приморського районного суду від 13.04.2012 року по справі №2-105/2012 вказано, що ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_3 судові витрати та заборгованість за кредитним договором №ZP1RRX04820074 від 23.06.2007 року, яка на 20.01.2012 року складає 79 286, 18 грн., з яких 6182, 18 грн. за кредитом; 32 372, 07 грн. по процентам за користування кредитом; 1875, 34 грн. - по комісії за користування кредитом; 34 604, 87 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором, а також штрафи 500 грн. фіксована частина; 3751, 72 процентна складова. Представник відповідача позов не визнав, просив застосувати позовну давність і відмовити у позові у звязку зі спливом строку позовної давності. Судом встановлено, що згідно з кредитним договором №ZP1RRX04820074 від 23.06.2007 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 7800 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитним договором із кінцевим терміном повернення 23.12.2008 рік. Згідно з ст.257, п.4 ст.267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Вирішено у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення боргу відмовити (а.с.61).

15.06.2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 (справа №2-201/2012), в якому вказав, що відповідно до договору №ZP1RRX04820074 від 23.06.2007 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 7800 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 12% на суму залишку з кінцевим терміном повернення 23.12.2008 року. Відповідач зобовязання не виконав, станом на 20.01.2012 року утворилася заборгованість у сумі 79286,18 грн., яка складається з заборгованості: 6182,18 грн. за кредитом; 32 372, 07 грн. по процентам за користування кредитом; 1875, 34 грн. - по комісії за користування кредитом; 34 604, 87 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором, а також штрафи: 500 грн. фіксована частина; 3751, 72 процентна складова. Просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 79 286, 18 грн. за кредитним договором №ZP1RRX04820074 від 23.06.2007 року та судові витрати в розмірі 792, 86 грн. На підтвердження позовних вимог надав розрахунок заборгованості за договором №ZP1RRX04820074 від 23.06.2007 року станом на 20.01.2012 року з 20.07.2007 року (а.с.88,89).

В ухвалі Приморського районного суду від 31.07.2012 року по справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості вказано, що ПАТ КБ «ПриватБанк» 15.06.2012 року звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 79 286, 18 грн. за кредитним договором №ZP1RRX04820074 від 23.06.2007 року та судові витрати у розмірі 792, 86 грн. Зазначено, що рішенням Приморського районного суду Запорізької області по іншій справі №2-105/2012 від 13.04.2015 року у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовлено. Тому на підставі ст.205 ч.1 п.2 ЦПК України ухвалено закрити провадження у справі (а.с.62).

Таким чином, вказаними судовими рішеннями у цивільних справах, що набрали законної сили, встановлені наступні обставини: вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №№ZP1RRX04820074 від 23.06.2007 року станом на 20.01.2012 року з 20.07.2007 року у сумі 79286,18 грн., яка складається з: 6182,18 грн. за кредитом; 32 372, 07 грн. по процентам за користування кредитом; 1875, 34 грн. - по комісії за користування кредитом; 34 604, 87 грн. пеня, штрафи: 500 грн. фіксована частина; 3751, 72 процентна складова, - не підлягають задоволенні, у їх задоволенні відмовлено. Тому підстав для проведення повторно перевірки обґрунтованості предявлення до відповідача вказаних вимог немає, при розгляді даної справи не підлягають доказуванню дані обставини про безпідставність вказаних вимог, встановлені відносно тих же сторін - ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3

Оскільки позивачу вже рішенням суду відмовлено у стягненні відсотків з відповідача за кредитним договором №ZP1RRX04820074 від 23.06.2007 року станом на 20.01.2012 року, то вимоги позивача у даній справі про стягнення відсотків з відповідача за період з 17.03.2011 року по 20.01.2012 року (відповідно до ст.11 ЦПК України в межах заявлених вимог) теж не підлягають задоволенню.

За змістом ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України. Згідно з ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства..

Виходячи зі змісту ст.610 ЦК України несплата боржником суми боргу вважається порушенням зобов'язання. Відповідно до ч. 1ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, передбачені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до ч.3,4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та відповідачем укладений кредитний договір №ZP1RRX04820074 від 23.06.2007 року. Сторони домовилися, що заява разом з запропонованими ПриватБанком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка» («Стандарт»), складає між ним та банком кредитно-заставний договір. Банк зобовязався надати позичальнику кредит, а позичальник повернути банку кредит, здійснити оплату відсотків, винагороди, комісії, зазначених в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) (далі Умов) строки. Банк свої обовязки виконав.

Згідно з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам за користування кредитом у період з дати укладання даного договору до дати погашення кредиту позичальник щомісяця сплачує відсотки в розмірі, зазначеному в ОСОБА_1 та Заяві (п.4.1). Згідно з ст.212 ЦК України при порушенні позичальником зобовязань по погашенню кредиту, передбачених Заявою та п.п.3.2.2, 3.3.3 Умов, позичальник сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі, зазначеному у тарифах та заяві (п.4.2). Нарахування відсотків здійснюється в останню дату оплати відсотків, при цьому відсотки розраховуються в останню дату оплати відсотків, розраховуються на фактичний залишок заборгованості за кожний календарний день, виходячи з фактичної кількості днів користування кредитом 360днів у році. (п.4.4). Термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років (п.5.5).

Таким чином, кредитним договором передбачений обовязок відповідача повернути позивачу суму кредиту та сплатити суму відсотків, інші платежі.

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №ZP1RRX04820074 від 23.06.2007 року по відсоткам, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 17.03.2011 року по 17.03.2016 року з наступного розрахунку:

6182,18 грн. (сума простроченої заборгованості) х 0,39 % (розмір % ставки в день) х1825 днів прострочення : 100=44001,67 грн.

Але позивач вже звертався до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, у тому числі суми кредиту (тіла кредиту) в сумі 6182,18 грн., відсотків, і рішенням Приморського районного суду від 13.04.2012 року по справі №2-105/12 у задоволенні позову відмовлено, ухвалою суду від 31.07.2012 року у справі№2-201/12 з аналогічних позовних вимог провадження закрито.

Тобто судами встановлено відсутність обовязку відповідача перед позивачем повертати заборгованість за кредитом в сумі 6182,18 грн.; відсутнє право вимоги позивача до відповідача суми кредиту (тіла кредиту) в сумі 6182,18 грн., відсутня наявність протиправної поведінки відповідача по поверненню боргу за даним кредитним договором, відсутній грошовий обовязок відповідача на зазначену суму. А якщо відсутня заборгованість відповідача перед позивачем, то вимоги позивача по стягненню з відповідача відсотків, нарахованих на цю суму, не можуть бути судом задоволені.

Також, у рішенні суду від 13.04.2012 року позивачу у задоволенні позову, в якому він просив стягнути з відповідача стягнути суму заборгованості основної суми боргу - тіла кредиту в розмірі 6182,18 грн., відсотків тощо на 20.01.2012 року відмовлено у звязку зі спливом строку позовної давності. А якщо судом встановлено, що спливла позовна давність до основної вимоги, то позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

У звязку з цим та у звязку з тим, що минули встановлені Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам за користування кредитом 5 років позовної давності (п.5.5) з моменту, коли позивач узнав про своє порушене право, представником відповідача у даній справі заявлено клопотання про застосування позовної давності та відмову позивачу на цих підставах у позові. Представником відповідача зазначено, що позивач узнав про своє порушене право в липні 2008 року, коли і мав право звернутися до суду та предявити дані вимоги до відповідача протягом 5 років, оскільки договором визначений строк позовної давності 5 років. Позивач з позовом звернувся зараз, тобто ним порушений строк звернення до суду, тому відповідно до ч.3,4 ст.267 ЦК України просив застосувати строк позовної давності, у позові відмовити.

За таких обставин, враховуючи викладене; враховуючи зазначені рішення суду про відмову у задоволення позовних вимог, закриття провадження у справі, які набрали чинності; відсутність обовязку відповідача перед позивачем повертати заборгованість за кредитом, відсутність права вимоги позивача до відповідача суми кредиту (тіла кредиту), відсутність протиправної поведінки відповідача по неповерненню боргу за даним кредитним договором, відсутність грошового обовязку відповідача перед позивачем на зазначену суму; наявність клопотання представника відповідача про застосування позовної давності, його заперечення за позовом; аналізуючи наведені докази по справі, їх оцінку, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенні, у їх задоволенні необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.61 Конституції України, ст.ст. 266,267,509,536,610,1048,1054 ЦК України, ст.ст.3,10,11,15,60,79,88,169,197,209,212,214,215,223 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по відсоткам за договором №ZP1RRX04820074 від 23.06.2007 року за період з 17.03.2011 року по 17.03.2016 року в сумі 44001 грн. 67 коп. - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя підпис ОСОБА_1

З оригіналом згідно:

Суддя Т.В. Стріжакова

01.08.2016