Номер провадження: 22-ц/785/1507/16Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого Ващенко Л.Г.

суддів Вадовської Л.М., Плавич Н.Д.

при секретарі Сідлецькій Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю Молокозавод і апеляційну скаргу представника приватного акціонерного товариства Страхова група ТАС на рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, приватного акціонерного товариства Страхова група ТАС, товариства з обмеженою відповідальністю Молокозавод, третя особа: ОСОБА_4 про відшкодування матеріальних збитків,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся із позовом про відшкодування відповідачами матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі-ДТП).

Позов обгрунтовано тим, що 11.09.2014 року о 06 годині 30 хвилин на вул. Академіка Корольова у м. Одесі сталася ДТП, внаслідок якої автомобіль НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3, який простежив за справністю зазначеного автомобіля, через що відчинилися дверцята будки, що в свою чергу призвело до зіткнення із припаркованим автомобілем Мерседес № НОМЕР_2 під керуванням позивача. При цьому, власником автомобіля ГАЗ є товариство з обмеженою відповідальністю Молокозавод (далі-Молокозавод), а ОСОБА_3 на час скоєння ДТП знаходився із Молокозаводом у трудових відносинах. Молокозавод, як власник транспортного засобу, застрахував свою цивільну відповільність в приватному акціонерному товаристві Страхова група ТАС (далі-Страхова група).

Винним у скоєнні ДТП визнано водія ОСОБА_3, що підтверджується постановою суду від 14.10.2014 року.

Посилаючись на те, що винним у скоєнні ДТП є водій ОСОБА_3, внаслідок ДТП автомобілю Мерседес, яким керував позивач були завдані механічні пошкодження, відповідачі відмовились відшкодувати завдану матеріальну шкоду, позивач, остаточно уточнивши вимоги просив стягнути: солідарно із Молокозавода і ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі франшизи 500 гривень та 25 015 гривень суми різниці між відновлювальним ремонтом й страховою виплатою; з ОСОБА_3В на відшкодування моральної шкоди 4 000 гривень; зі Страхової групи 49 500 гривень страхового відшкодування, пеню за період з 22.04.2015 року по 22.07.2015 року у сумі 5 455,02 гривні, індекс інфляції за період з 27.04.2015 року по 22.07.2015 року у сумі 628,32 гривень, 3% річних за користування грошовими коштами, починаючи з 27.04.2015 року і на час ухвалення рішення.

Представник позивача у суді першої інстанції в судовому засіданні позов підтримала.

Представник Молокозавода позов на визнала, подала письмові заперечення на позов і просила відмовити у позові з тих підстав, що Молокозавод є неналежним відповідачем.

Відповідач ОСОБА_3 не приймав участі у судовому засіданні у суді першої інстанції, подав заперечення на позов, просив у позові відмовити у зв'язку з тим, що він неналежний відповідач.

Представник Страхової групи не приймав участі у судовому засіданні у суді першої інстанції, подав заперечення на позов і просив у позові відмовити за необгрунтованістю та недоведеністю вимог.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16.11.2015 року позов задоволено частково: суд стягнув зі Страхової групи на користь позивача 49 490 гривень страхового відшкодування, пеню у сумі 13 595,79 гривень, 1 457,33 гривень інфляційних втрат і 3% річних; суд стягнув з Молокозавода на користь позивача 500 гривень франшизи і 9 675,60 гривень компенсації непокритої страховою виплатою суми збитків. У позові до ОСОБА_3 відмовлено. З відповідачів на користь позивача суд стягнув судові витрати.

В апеляційній скарзі представник Молокозаводу просить рішення суду скасувати і постановити нове рішення про відмову у позові до Молокозавода, посилаючись на те, що Молокозавод є неналежним відповідачем, крім того, суд взяв до уваги неналежні докази, залишив поза увагою те, що розмір матеріального збитку складається з вартості відновлювального ремонту з врахуванням значення коефіціента фізичного зносу й величини втрати товарної вартості.

Представник Страхової групи в апеляційній скарзі просить рішення суду у частині стягнення зі Страхової групи страхового відшкодування, розмір якого перевищує 12 263,31 гривень, а також у частині стягнення пені і 3% річних скасувати та постановити нове рішення про відмову у позові у цій частині з тих підстав, що рішення суду є незаконним, необгрунтованим, та ухваленим без з'ясування дійсних обставин справи.

У засіданні колегії суддів: представник Молокозаводу свою скаргу підтримала; представник позивача скарги не визнала.

Представник Страхової групи, відповідач ОСОБА_3 і третя особа ОСОБА_4 у засідання колегії суддів не з'явились.

Рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін на підставі ст. 308 ЦПК України.

За змістом ст. 308 ч.1 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення із дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Суд, задовольняючи позов частково і стягуючи зі Страхової групи страхове відшкодування у сумі 49 490 гривень, пеню у сумі 13 595,79 гривень за період з 27.04.2015 року по 16.11.2015 року, 3% річних у сумі 748,67 гривень, 708,66 гривень втрат від інфляції, а також з Молокозаводу 500 гривень франшизи і 9 675,60 гривень компенсації непокритої страховою виплатою суми збитків виходив з того, що сума збитків, яких зазнав позивач у зв'язку із відновленням автомобіля після ДТП становить 59 675,60 гривень і підлягає відшкодуванню Страховою групою та Молокозаводом, крім того, у період з 27.04.2015 року по 16.11.2015 року Страхова група прострочила виплату страхового відшкодування.

Висновок суду у цій частині відповідає обставинам справи і вимогам закону ст. ст. 22, 526, 625, 979, 980, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, ст. ст. 1, 9, 35, 36, 36.5 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі-Закон).

Встановлено, що 11.09.2014 року о 06 годині 30 хвилин водій Молокозавода ОСОБА_3, під час виконаня ним трудових обов'язків, керуючи автомобілем ГАЗ №ВН 04 21 ЕС, власником якого є Молокозавод, рухаючись на автомобілі по вул. Академіка Корольова у м. Одесі не простежив за справністю автомобіля, через що під час руху в автомобілі відчинились дверцята будки, що призвело до зіткнення із припаркованим транспортним засобом автомобілем Мерседес № НОМЕР_2 під керуванням позивача. Внаслідок ДТП автомобіль Мерседес зазнав механічних пошкоджень. Винним у скоєнні ДТП, на підставі постанови Київського районного суду м. Одеси від 14.10.2014 року, визнано водія ОСОБА_3 Власником автомобіля Мерседес станом на час ДТП була ОСОБА_4, а позивач ОСОБА_2 керував автомобілем відповідно до нотаріально посвідченої довіреност від 14.04.2013 року зі строком дії до 14.05.2023 року (а.с.9,11,12,20-23,66-76).

На час ДТП /11.09.2014 року/ Молокозавод, як власник автомобіля НОМЕР_3, застрахував цивільно-правову відповідальність у Страховій групі на період з 18.01.2014 року по 17.01.2015 року, що підтверджується полісом АС/9640587 від 18.01.2014 року (а.с.10,53).

26.01.2015 року позивач звернувся до Страхової групи із заявою про відшкодування збитків через ДТП (а.с.31).

Станом на час розгляду справи у суді першої інстанції Страхова група не виплатила страхове відшкодування.

Також встановлено, що у травні 2015 року позивач за власні кошти здійснив ремонт автомобіля, на що витратив 75 015 гривень (а.с.107-112).

Оскільки заява про сплату страхового відшкодування подана позивачем 26.01.2015 року, Страхова група повинна була виплатити позивачу страхове відшкодування у строк до 27.04.2015 року.

Зважаючи на те, що потерпілому відшкодовуються збитки відповідно до вартості робіт і майна на час виконання ремонтно-відновлювальних робіт /відновлювального ремонту автомобіля/ та доказів на підтвердження виконаних робіт /рахунків, калькуляцій/, беручи до уваги, що позивач належними доказами довів збитки на суму 59 675,60 гривень, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про стягнення зі Страхової групи 49 490 гривень страхового відшкодування /полісом страхування ліміт відповідальності за майнову шкоду встановлено у 50 000 гривень, а розмір франшизи станове 510 гривень/, а також щодо стягнення з Молокозаводу франшизи у сумі 500 гривень /позивач заявив вимогу про стягнення франшизи саме у сумі 500 гривень, а.с.106/ і , відповідно до ст. 1194 ЦК України, 9 675,60 гривень різниці між фактичним розміром шкоди й страховою виплатою /страховим відшкодуванням/.

Обгрунтованими є і висновки та розрахунки суду стосовно стягнення зі Страхової групи за період з 27.04.2015 року по 16.11.2015 року пені, 3% річних та суми втрат від інфляції, оскільки висновки суду у цій частині грунтуються на законі ст. 625 ЦК України і ст.ст. 35, 26, 26.5 Закону.

Рішення суду у частині стягнення матеріальних збитків зі Страхової групи і Молокозавода постановлено із дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін.

Доводи представника Молокозаводу у скарзі про те, що: Молокозавод є неналежним відповідачем у справі; позивач не доплатив судовий збір при уточненні позовних вимог; акт виконаних робіт від 29.05.2015 року і рахунок-фактура від 29.05.2015 року є неналежими доказами; відповідно до аварійного сертифікату від 23.09.2014 року матеріальний збиток складає 20 059,85 гривень не заслуговують на увагу.

Молокозавод є належним відповідачем у справі стосовно вимог про стягнення франшизи і різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою /страховим відшкодуванням/.

Неналежна сплата судового збору не має правового значення для вирішення заявлених вимог по суті.

Суд, з врахуванням обставин справи та наданих доказів, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, навів у рішенні оцінку всім доказам, зокрема акту виконаних робіт та рахунку-фактурі.

Згідно аварійного сертифіката №83-09/14 від 23.09.2014 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля Мерседес №ВН 8209 АН внаслідок його пошкодження при ДТП, без урахування фізичного зносу, складає 52 805,32 гривень (а.с.13-19).

Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність, використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна.

З матеріалів справи вбачається, що автомобіль Мерседес-Бенц Віто, яким керував позивач, 2000 року виготовлення (а.с.9).

Зазначена модель автомобіля не випускається з 2003 року, що підтверджується інформаційнми джерелами виробника (а.с.235).

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення матеріальної шкоди без врахування коефіціента фізичного зносу.

Доводи представника Страхової групи в апеляційній скарзі про те, що: відшкодуванню підлягають витрати по відновлювальному ремонту автомобіля позивача з врахуванням коефіціента фізичного зносу і ПДВ; суд невірно обрахував пеню, інфляційні втрати і 3% річних не заслуговують на увагу з таких підстав.

Зважаючи на те, що автомобіль Мерседес ВН 8209 АН, 2000 року випуску, зазначена модель автомобіля не випускається з 2003 року, у травні 2015 року позивач здійснив ремонт зазначеного автомобіля і вартість відновлювального ремонта підтверджена належними доказами на суму 59 675,60 гривень, у даному випадку, відсутні підстави для врахування коефіціенту фізичного зносу автомобіля та ПДВ.

Апеляційна скарга Страхової групи не містить доводів того у чому саме полягає неправильний розрахунок пені, інфляційних втрат і 3% річних.

Інших, правових доводів апеляційні скарги не містять.

Приймаючи до уваги, що рішення суду відповідає обставинам справи і вимогам закону, колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу, а рішення суду залишає без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю Молокозавод і апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства Страхова група ТАС відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2015 року залишити без змінн.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

ОСОБА_5

ОСОБА_6