Справа №565/1022/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2016 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області в особі:

головуючого - судді Горегляд О.І.,

з участю:

- секретаря судового засідання - Ковбасюк А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м.Вараш (раніше - м.Кузнецовськ) Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

16 вересня 2006 року ОСОБА_2 і ОСОБА_1 уклали між собою шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області, про що в книзі реєстрації шлюбів 16 вересня 2006 року зроблено відповідний актовий запис за №266. Наведений факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ГЮ №014146, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 16 вересня 2006 року.

19 липня 2016 року ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зазначивши, що у лютому 2016 року вона із відповідачем фактично припинили шлюбні відносини, оскільки ОСОБА_2 переїхав у м.Київ на постійне проживання. Згідно з доводами позивачки, шлюб її і відповідача існує лише формально, оскільки майже півроку сторони разом не проживають разом, не пов'язані спільним побутом і не приймають спільних рішень. За таких обставин, ОСОБА_1 вважає, що збереження цього шлюбу є неможливим та просить не вживати заходи до примирення подружжя.

В судове засідання сторони не з'явилися, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені судом про час, дату і місце розгляду даної справи. 01 серпня 2016 року від ОСОБА_2 та 02 серпня 2016 року від ОСОБА_1 в суд надійшли письмові заяви про розгляд справи без їх участі.

Окрім цього, зі змісту вказаної письмової заяви позивачки від 02 серпня 2016 року слідує, що ОСОБА_1 повністю підтримує вказані позовні вимоги про розірвання шлюбу та просить суд їх задоволити. При цьому позивачка заперечує проти застосування заходів для примирення сторін.

Відповідач ОСОБА_2 повністю визнав позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та підтвердив факт його окремого проживання із позивачкою і відсутність спільного побуту, про що зазначив у письмовій заяві від 28 липня 2016 року.

Визнання відповідачем ОСОБА_2 позову ОСОБА_1 про розірвання шлюбу в даному випадку не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, тому відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України підлягає прийняттю.

Враховуючи зазначені письмові заяви сторін від 28 липня 2016 року і від 02 серпня 2016 року, суд дослідив і оцінив у сукупності письмові докази, наявні в матеріалах справи, та прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння. ОСОБА_1 і ОСОБА_2 припинили ведення спільного господарства, з лютого 2016 року до теперішнього часу фактично не підтримують сімейно-шлюбних відносин між собою та проживають окремо. Сторони заперечують проти застосування заходів для їх примирення. На теперішній час примирення подружжя не відбулося. ОСОБА_1 і ОСОБА_2 не бажають відновити сімейно-шлюбні відносини між собою і вважають неможливим збереження цього шлюбу, що слідує із змісту їх письмових заявах від 28 липня 2016 року та від 02 серпня 2016 року.

Згідно з вимогами, передбаченими ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 1, 4 ст.55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, а також зобовязані спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Таким чином, з наведених підстав, суд вирішив розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, оскільки докази справи свідчать, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, так як суперечить інтересам обох сторін.

Враховуючи наведене, керуючись ч.1 ст.24, ч.ч.1, 4 ст.55, ч.ч.3, 4 ст.56, ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110, ст.112 СК України, ст.ст.4, 60, ч.1 ст.61, ч.1 ст.88, ч.4 ст.174, ч.3 ст.208, ч.ч.1, 2 ст.209, ст.ст.212-215, ч.1 ст.218, ч.3 ст.222, ч.1 ст.223, ч.1 ст.294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволити повністю.

Шлюб, укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_1, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 16 вересня 2006 року, актовий запис за №266 від 16 вересня 2006 року, - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 551 (пятсот пятдесят одної) гривні 20 копійок.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Кузнецовський міський суд Рівненської області протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий суддя О.І.Горегляд