Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/242/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Галаган О. В.
Доповідач Авраменко Т. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

13.01.2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючої судді Авраменко Т.М.,

суддів: Суровицької Л.В., Черненка В.В., секретар Гусак А.О.

за участю представника банку

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 листопада 2015 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - банк) звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Зазначав, що 21 лютого 2008 року між банком та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, відповідно до якого банк надав їй кредит у розмірі 27 270 грн. на термін до 21 лютого 2023 року. Відповідно до договору відповідач зобов'язаний сплачувати банку щомісячний платіж на погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією та інші витрати згідно договору.

Відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконав. Станом на 12 травня 2015 року заборгованість відповідача становить 58 320 грн. 92 коп., і складається із заборгованості за кредитом 19 301 грн. 84 коп., заборгованості по процентам 4 грн. 02 коп., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань 39 015 грн. 06 коп.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 червня 2009 року з відповідача на користь банку стягнуто 22 737 грн. 50 коп. З урахуванням цього заборгованість відповідача складає 35 583 грн. 42 коп.

Просив суд стягнути з відповідача на користь банка заборгованість за кредитним договором в сумі 35 583 грн. 42 коп. та судові витрати.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 листопада 2015 року в задоволенні позову банку відмовлено. Суд дійшов висновку, що законом не передбачено нарахування відсотків та пені після ухвалення рішення суду про дострокове повернення кредиту, а вимоги про стягнення коштів на підставі ст.625 ЦК України банк не заявляв.

В апеляційній скарзі банк просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. Зазначає, що суд дійшов неправильного висновку про те, що звернення до суду про дострокове стягнення заборгованості та ухвалення судового рішення про дострокове стягнення заборгованості призвели до зміни строку дії кредитного договору. В даному випадку правовідносини між сторонами не припинилися, що не позбавляє банк права нараховувати заборгованість згідно договору та отримувати такі суми.

В засіданні апеляційного суду представник банку підтримав доводи апеляційної скарги.

Відповідач ОСОБА_2 в засідання апеляційного суду не прибула. Місце проживання відповідача зареєстровано з 20 грудня 2013 року в АДРЕСА_1 (а.с.19). За зазначеною адресою, а також за адресою попереднього зареєстрованого місця проживання відповідача апеляційний суд направив повістки про виклик в суд (а.с.58,59), однак повістки повернулися до суду без вручення, оскільки адресат за зазначеною адресою не проживає (а.с.63,65).

Відповідно до абз.5 ч.5 ст.74 ЦПК України, відповідно до якого у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за відомою суду адресою, вважається, що судовий виклик вручений їм належним чином.

Згідно з ч.3 ст.76 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації. Судова повістка про виклик ОСОБА_2 за зареєстрованим місцем проживання відповідача вручена комунальному підприємству «Житлово-експлуатаційна організація №4» (а.с.60-61).

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судовий виклик відповідачу вручений належним чином.

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи , не перешкоджає розглядові справи (ч.2 ст.305 ЦПК України).

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При ухваленні рішення суд згідно зі ст.214 ЦПК України зобов'язаний прийняти рішення, зокрема, щодо: наявних обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що судовим рішенням вся кредитна заборгованість стягнута, тобто договірні правовідносини між сторонами припинилися, тому стягнення пені та процентів за час виконання судового рішення не передбачено і за таких обставин банк має право на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, але такий позов банком не заявлявся.

Проте погодитися з таким висновком суду не можна з таких підстав.

Матеріалами справи підтверджується, що 21 лютого 2008 року між банком та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, відповідно до якого банк надав відповідачу в кредит на сплату авансу на купівлю житла грошові кошти в сумі 27270 грн., які він повинен повернути до 21 лютого 2023 року (а.с10). Щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 385 грн.57 коп. (пункт 7.1 договору).

Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів (ч.2 ст.1050 ЦК України).

Умови кредитного договору відповідач виконував не належним чином, внаслідок чого виникла заборгованість.

Заочним рішенням Кіровського районного суду м.Кіровограда від 01 червня 2009 року з відповідача на користь банку стягнуто заборгованість станом на 29 травня 2009 року у розмірі 22737 грн.50 коп., яка складається з поточної заборгованості 21577 грн.29 коп., простроченого кредиту 65 грн.07 коп., прострочених відсотків 951 грн.28 коп., пені 8 грн.41 коп. (а.с.4,75). Рішення суду не виконано (а.с.75-76).

Позивач визначив, що станом на 12 травня 2015 року заборгованість за кредитним договором становить 35583 грн.42 коп., яка складається з заборгованості:

за відсотками з 12.10.2012 року по 22.02.2013 року - 4 грн. 02 коп., пені з 31.01.13 року по 12.05.15 року - 35579 грн.40 коп.,

що підтверджується розрахунком (а.с.5-6,75).

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцевцеві.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Ця правова позиція, викладена Верховним Судом України в постанові №6-1206 цс/15 від 23 вересня 2015 року, яку відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України мають враховувати суди при застосуванні таких норм права.

Колегія суддів приходить до висновку, що кредитний договір підлягає виконанню відповідно до умов та в порядку, визначених ним, тому відповідач повинен сплатити позивачу проценти за користування кредитом та пеню .

У суду першої інстанції не було правових підстав для відмови в позові про стягнення процентів за користування кредитом та пені за період після ухвалення судового рішення, яке є невиконаним.

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Така правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові №6-100 цс/14 від 03 вересня 2014 року.

Враховуючи те, що з відповідача на користь позивача рішенням суду від 01 червня 2009 року вже стягнута заборгованість за кредитним договором, розмір тіла кредиту визначено в сумі 21642 грн.36 коп., виходячи з того, що межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності, колегія суддів вважає, що розмір пені необхідно зменшити з 35579 грн.40 коп. до 22000 грн.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, що згідно п.4 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позову частково і стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в сумі 22004 грн.02 коп.

Відповідно до ч. 1 і ч.5 ст.88 ЦПК України позивачеві суд присуджує з відповідача понесені судові витрати у справі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог: судовий збір в сумі 220 грн. 04 коп.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.307, ст.309, ч.2 ст.314, ст.316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Скасувати рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 листопада 2015 року.

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 22004 грн.02 коп., яка складається з процентів в сумі 4 грн.02 коп., пені 22000 грн., та судовий збір в сумі 220 грн. 04 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча суддя Т.М.Авраменко

судді: Л.В.Суровицька

В.В.Черненко