Номер провадження: 22-ц/785/1425/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю секретаря Стадніченка А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Августівська сільська рада Біляївського району Одеської області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, стягнення відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2015 року,

встановила:

У березні 2014 р. ОСОБА_4 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому з врахуванням неодноразових уточнень, які надійшли у травні, грудні 2014 р. та листопаді 2015 р., остаточно просив: 1) визнати техдокумнетацію із землеустрою щодо встановлення меж належних йому земельних ділянок в натурі (на місцевості) по вул. Широка, 56-а в с. Протопопівка Біляївського району Одеської області, такою, що не відповідає діючому законодавству; 2) зобовязати ДП «Центр державного земельного кадастру», в особі Одеської регіональної філії, усунути недоліки угод № 187-1 та № 207 від 19.05.2009 р., а саме виготовити техдокументацію із землеустрою щодо встановлення меж належних йому земельних ділянок в натурі (на місцевості) відповідно до фактично існуючих з 1998 року на місцевості меж земельних ділянок.

Позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтовував тим, що на підставі Державних актів про право власності на земельні ділянки його матері ОСОБА_7 належали дві земельні ділянки - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,25 га, та для ведення особистого селянського господарства, площею 0,119 га..

Після смерті у 2008 р. матері він успадкував земельні ділянки.

19.05.2009 р. він уклав з ДП «Центр державного земельного кадастру», в особі Одеської регіональної філії, договори № 187-1 та № 207-1 про розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують його право власності на земельні ділянки.

Виготовлена за результатами виконання вищевказаних договорів техдокументація непридатна для внесення відомостей про земельні ділянки до земельного кадастру та отримання кадастрового номеру земельних ділянок, оскільки вказані у ній межі земельних ділянок не відповідають фактичним межам земельних ділянок на місцевості, які є незмінними з 1998 року - часу отримання державних актів його матірю.

Позивач у судове засідання не зявився. Про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином. Надав заяву про підтримку позову та розгляд справи за його відсутності.

Відповідач - Державне підприємство «Центр Державного земельного кадастру» та третя особа - Августівська сільська рада Біляївського району Одеської області своїх представників у судове засідання не направили. Про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Причини неявки представників не повідомили. Заяв та клопотань не надали.

Треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6 у судове засідання не зявилися.. Про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Причини неявки не повідомили. Заяв та клопотань не надали.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 24.11.2015 р. у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати. Ухвалити нове рішення по суті його позовних вимог. Посилається на те, що рішення суду ухвалено при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт у судовому засіданні підтримав вимоги, які викладені в апеляційній скарзі. Додатково пояснив, що фактичні межі земельних ділянок, які є незмінними з 1998 року, не відповідають межам, вказаним у технічній документації. Відповідач не встановив межові знаки на місцевості.

Інші особи, які беруть участь у справі, у судове засідання особисто не зявилися, своїх представників не направили. Причини особистої неявки, неявки представників не повідомили. Письмових заперечень/пояснень на скаргу, заяв та клопотань не надали.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 3, 4, 10, 11, 16, 60 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду захистом своїх порушених прав. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції вищевказаним вимогам не відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що умови договорів № 187-1 та № 207 від 19.05.2009 р. були виконані відповідачем належним чином. Розроблена технічна документація відповідала вимогам закону та діючим нормативам. Діючим на час ухвалення рішення законодавством не передбачено такий вид документації із землеустрою, як технічна документація із землеустрою щодо складення документів що посвідчують право власності на земельну ділянку (Т. 2, а. с. 242 247).

Колегія суддів вважає, що погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна, цих висновків суд дійшов при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального (ст. ст. 11, 509, 525, 526, 887, 888 ЦК України, ст. ст. ст. ст. 1, 5, 20, 22, 25, 26, 28, 29, 55 Закону України «Про землеустрій», ст. ст. 1, 3, 10, 11, 15, 21 Закону України «Про державний земельний кадастр», п. п. 1.2, 2.1, 2.3, 3.3, 3.4, 3.8, 3.12, 3.14 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Держкомзему України від 18.05.2010 р. № 376, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16.06.2010 р. за № 391/17686) та процесуального (ст. ст. 10, 11, 60, 61, 179, 212, 213 ЦПК України) права. Такими, що не відповідають обставинам справи, суперечливими є висновки суду першої інстанції про те, що умови договорів № 187-1 та № 207 від 19.05.2009 р. були виконані відповідачем належним чином. Доводи апелянта є частково обґрунтованими.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 21469804 від 05.01.2009 р. (Т. 1, а. с. 31) ОСОБА_4 є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Протопопівка, вул. Широка, буд. 56-А. Підстава виникнення права власності Свідоцтво про право на спадщину від 26.09.2008 р..

Відповідно до Свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 26.09.2008 р. (Т. 1, а. с. 29 31) ОСОБА_4 успадкував після смерті матері ОСОБА_7, яка померла 08.03.2008 р., дві земельні ділянки - для обслуговування жилого будинку (присадибна ділянка), площею 0,25 га., та для ведення особистого підсобного господарства, площею - 0,119 га., які розташовані за адресою: Одеська область, Біляївський район, Августівська сільська рада, с. Протопопівка, вул. Широка, буд. 56а. Вказані земельні ділянки належали померлій ОСОБА_7 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-ОД № 015179 від 01.12.1998 р. та Державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-ОД № 015180 від 01.12.1998 р. (Т. 1, а. с. 117 118).

Суміжними землекористувачами є ОСОБА_6І (вул. Широка, 58) та ОСОБА_5 (вул. Широка, 56). Державні акти на право власності на суміжні земельні ділянки відсутні.

На планах зовнішніх меж земельних ділянок, які знаходяться у вищевказаних державних актах на право власності на землю, межа земельної ділянки, площею 0,25 га., із суміжним землекористувачем ОСОБА_6 (земельна ділянка № 58 по вул. Широкій) становить ламану лінію, яка складається з двох відрізків, які змінюють напрям тільки в одній поворотній точці (Т.1, а. с. 118). Межа земельної ділянки, площею 0,119 га., із суміжним землекористувачем ОСОБА_6 (земельна ділянка № 58 по вул. Широкій) проходить по прямій лінії (Т. 1, а. с. 117).

З метою переоформлення права власності на земельні ділянки на себе, ОСОБА_4 19.05.2009 р. уклав з ДП «Центр державного земельного кадастру», в особі Одеської регіональної філії, договір № 187-1 та договір № 207 на створення (передачу) науково-технічної продукції. Відповідно до п. п. 2.1, 3.3 договорів ДП «Центр державного земельного кадастру» (Виконавець) зобовязаний виконати роботу відповідно до технічного завдання і передати одержані результати ОСОБА_4 (Замовнику) у строк вересень 2009 року. У Додатках до договорів «Кошторис № 1 на проектні (вишукувальні) роботи» передбачено проведення таких робіт, зокрема як: - підготовчі роботи; - прокладання контрольних полігон-ходів; - складання державних актів на право власності; - складання, викреслювання кадастрового плану (Т. 1, а. с. 26 28 зворотня сторона).

Між сторонами склалися правовідносини із землеустрою та договору підряду на проектні та пошукові роботи.

Відповідно до ст. ст. 1, 5, 20, 22, 25, 26, 28, 29, 55 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що одним з видів робіт із землеустрою є проектні та проектно-вишукувальні роботи, що виконуються з метою складання документації із землеустрою. ОСОБА_8 документація із землеустрою сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель.

Обєктами землеустрою є, зокрема, територія землеволодінь та землекористувань чи окремі земельні ділянки.

Землеустрій проводиться в обовязковому порядку на землях усіх категорій в разі, зокрема, встановлення та зміни меж обєктів землеустрою.

Землеустрій може здійснюватися на підставі укладених договорів між юридичними та фізичним особами (землевласниками та землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою.

Одним із видів документації із землеустрою є технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Замовниками документації із землеустрою можуть бути землевласники і землекористувачі. Розробниками документації із землеустрою можуть бути юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників, які є відповідальними за якість робіт із землеустрою.

Взаємовідносини замовників і розробників документації із землеустрою регулюються законодавством України і договором.

Розробники документації із землеустрою зобовязані дотримуватися законодавства України, умов договору.

Документація із землеустрою включає в себе текстові та графічні матеріали і містить обовязкові положення, встановлені завданням на розробку відповідного виду документації.

Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.

Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцезнаходження поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка.

У разі, якщо межі земельних ділянок в натурі (на місцевості) збігаються з природними та штучними лінійними спорудами і рубежами (річками, струмками, каналами, лісосмугами, шляхами, шляховими спорудами, парканами, огорожами, фасадами будівель та іншими лінійними спорудами і рубежами тощо), межові знаки можуть не встановлюватися.

Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам.

ОСОБА_8 документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає в себе, зокрема, план меж земельної ділянки, складений за результатами зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками на межах земельної ділянки.

Статтями 1, 3, 10, 11, 15, 21 Закону України «Про державний земельний кадастр» передбачено, що державна реєстрація земельної ділянки внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Одними із принципів Державного земельного кадастру є обовязковість внесення до Державного земельного кадастру відомостей про всій його обєкти; - обєктивність, достовірність та повнота відомостей у Державному Земельному кадастрі. Обєктом Державного земельного кадастру є, зокрема земельна ділянка.

Відомості про обєкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам обєктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів.

До Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки: - кадастровий номер; - місце розташування; - опис меж; площа; - міри ліній по периметру; - координати поворотних точок меж; - дані про привязку поворотних точок до пунктів державної геодезичної мережі; - дані про якісній склад земель та про бонітування ґрунтів; - відомості про інші обєкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка; - цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); - склад угідь із зазначенням контурів будівель і споруд, їх назв; - відомості про обмеження у використанні земельних ділянок; - відомості про частину земельної ділянки, на яку поширюється дія земельного сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; - нормативна грошова оцінка; - інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку.

Відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру, зокрема на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до ст. 107 ЗК України та у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками.

Відповідно до ст. 107 ЗК України, основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки.

Пунктами 1.2, 2.1, 2.3, 3.3, 3.4, 3.8, 3.12, 3.14 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Держкомзему України від 18.05.2010 р. № 376, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16.06.2010 р. за № 391/17686 (далі Інструкція), передбачено, що встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцезнаходження поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками.

Встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості).

Комплекс робіт із встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) включає: підготовчі роботи; топографо-геодезичні, картографічні роботи та роботи із землеустрою; камеральні роботи; складання і оформлення матеріалів технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а також встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками.

Закладка межового знака при закріпленні меж земельної ділянки, які збігаються із парканами, огорожами, здійснюється на глибину, що дорівнює довжині закладного дюбеля, таким чином, щоб на поверхні залишалась верхня основа з металевою маркою. Закладка межового знаку другого чи третього виду при закріпленні меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на ґрунтовій поверхні здійснюється на глибину не менше 70 см.

Межові знаки встановлюються у поворотних точках меж земельної ділянки, але не рідше ніж через 200 м.. Мінімальна відстань між межовими знаками в поворотних точках меж земельної ділянки не повинна бути менше ніж 1 м.

Межові знаки не встановлюються за бажанням власника (користувача) у разі якщо межі земельних ділянок в натурі (на місцевості) збігаються з природними та штучними лінійними спорудами і рубежами, зокрема, парканами, огорожами тощо.

Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власників (землекористувачів) суміжних земельних ділянок. За відсутності власників (землекористувачів) суміжних земельних ділянок закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється у випадку їх незявлення , якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання.

Передача межових знаків на зберігання власнику (користувачу) земельної ділянки здійснюється за актом прийомки-передачі межових знаків на зберігання.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори.

За правилами, передбаченими ст. ст. 509, 525, 526 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Статтями 887, 888 ЦК України передбачено, що за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобовязується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобовязується прийняти та оплатити їх.

За договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт замовник зобовязаний передати підрядникові завдання на проектування, а також інші вихідні дані, необхідні для складання проектно-кошторисної документації. Завдання на проектування може бути підготовлене за дорученням замовника підрядником. У цьому разі завдання стає обовязковим для сторін з моменту його затвердження замовником.

Підрядник зобовязаний додержувати вимог, що містяться у завданні та інших вихідних даних для проектування та виконання пошукових робіт, і має право відступити від них лише за згодою замовника.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 17.02.2014 р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 26.03.2014 р., по іншій цивільній справі № 2-339/11 (провадження № 2/1519/2291/12) за позовом ОСОБА_4 до ДП «Центр державного земельного кадастру» про зобовязання в повному обсязі виконати умови договорів від 19.05.2009 р. № 187-1 та 207-1 щодо складання документів, що посвідчують власність на земельну ділянку, матеріали якої були досліджені при розгляді даної справи, встановлено, що технічна документація із землеустрою була розроблена. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.06.2014 р. рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17.02.2014 р. та ухвала апеляційного суду Одеської області від 26.03.2014 р. залишені без змін (Т. 1, а. с. 41 47, 203 204, Т. 3, а. с. 37-41).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішення у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Копія виготовленої підрядником ОСОБА_8 документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_4 знаходиться в матеріалах даної справи (Т. 1, а. с. 109 163).

Однак, не можна погодитися, що відомості в деяких складених підрядником документах, які входять до складу ОСОБА_8 документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_4, відповідають дійсності та вищевказаним вимогам діючого законодавства.

Так, відповідно до наявних у виготовленій за результатами виконання договорів ОСОБА_8 документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_4 (Т. 1, а. с. 109 163) ситуаційних схем, межа земельної ділянки № 56-а, площею 0,25 га., із суміжною земельною ділянкою № 58 по вул. Широкій становить ламану лінію, яка змінює напрям тільки в одній поворотній точці «5» (Т.1, а. с. 133, Т. 2, а. с. 174). Межа земельної ділянки № 56-а, площею 0,119 га., із суміжною земельною ділянкою № 58 по вул. Широкій становить пряму лінію (Т. 1, а. с. 134, Т. 2, а. с. 175).

У ОСОБА_3 прийомки-передачі межових знаків на зберігання по земельним ділянкам площею 0,25 га. та 0,119 га. відсутні підписи суміжних землекористувачів ОСОБА_4 та ОСОБА_6, одночасно не зазначено причини відсутності підписів останніх (Т. 1, а. с. 122 123). Разом з тим, у листі Одеської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» від 24.06.2015 р., вихідний № 07-02/1520 вказується, що акт прийомки-передачі межових знаків не укладався, у звязку з чим Одеська регіональна філія Центру ДЗК не має можливості надати перелік межових знаків, їх форму, вид, координати та привязку на місцевості, земельної ділянки № 56-а (Т. 2, а. с. 173 зворотня сторона).

Відповідно до висновків № 681/2013 судової будівельно-технічної експертизи від 01.10.2013 р. (Т. 1, а. с. 96 108), яка була проведена у вищевказаній іншій цивільній справі № 2-339/11 (провадження № 2/1519/2291/12), межа між земельними ділянками № 56-а (ОСОБА_4М.) та № 58 (ОСОБА_6І.) проходить по ламаній лінії, яка складається з декількох відрізків, які змінюють свій напрям в декількох поворотних точках. Аналогічна ситуація і по межі із земельною ділянкою № 56 (ОСОБА_5В.), в той час як у технічній документації, яка розроблена відповідачем, вказана межа проходить по прямій лінії (Т. 1, а. с. 102).

В акті від 19.03.2010 р. (Т. 1, а. с. 34), складеному за участю голови земельної комісії, члена земельної комісії та землевпорядника Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області, в присутності ОСОБА_4, вказано, що між земельними ділянками № 56-а та № 58 в с. Протопопівка по вул. Широка існує фізична розподільча огорожа. Встановлена відстань від існуючої огорожі гр. ОСОБА_6 до будинку гр. ОСОБА_4 різна.

В акті від 28.10.2011 р. (Т. 1, а. с. 35), складеному за участю голови земельної комісії, члена земельної комісії, землевпорядника, юриста Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області та представника СЕС, в присутності суміжних землекористувачів ОСОБА_4 та ОСОБА_6, вказано, що між земельними ділянками № 56-а та № 58 в с. Протопопівка по вул. Широка існує фізична розподільча огорожа.

Таким чином, встановлено, що вказані у розробленій відповідачем ОСОБА_8 документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_4 межі та їх поворотні точки належної позивачу земельної ділянки № 56-а по вул. Широкій в с. Протопопівка Біляївського району Одеської області, не відповідають існуючим в натурі (на місцевості) межам та поворотним точкам, які фактично склалися і незмінно існують з часу видачі у 1998 році Державних актів на право власності на землю матері позивача.

Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), за відсутності відомостей про те, що замовник цього не бажає, передача їх на зберігання замовнику не відбулися.

Відповідно до вимог Закону України «Про землеустрій», Закону України «Про Державний земельний кадастр», вищевказаної Інструкції відомості про земельну ділянку під час внесення її до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам обєкту в натурі (на місцевості), чого в розробленій відповідачем технічній документації зроблено не було.

Вказане порушує право позивача, оскільки відповідно до меж, вказаних у розробленій відповідачем ОСОБА_8 документації із землеустрою, зменшується відстань від межі земельної ділянки до належних позивачу житлового будинку та господарських будівель і споруд, в той час як реально існуюча з 1998 року межа знаходиться на іншій відставні.

Оскільки, ДП «Центр державного земельного кадастру», в особі Одеської регіональної філії, не в повній мірі виконало свої обовязки за договорами № 187-1 та договір № 207 на створення (передачу) науково-технічної продукції від 19.05.2009 р., порушила вимоги із землеустрою, то існують усі передбачені законодавством умови на захист права позивача.

Доводи апелянта, позивача по справі, про невідповідність дійсності висновків суду про встановлення відповідачем меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), неповне дослідження доказів по справі є обґрунтованими.

Не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача відшкодування моральної шкоди. Ні Законом України «Про землеустрій», ні Законом України «Про Державний земельний кадастр», ні умовами договору № 187-1 та договору № 207 на створення (передачу) науково-технічної продукції не передбачено можливості стягнення шкоди у результаті здійснення землеустрою. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення відшкодування моральної шкоди необхідно відмовити.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню.

Невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом вищезазначених норм матеріального та процесуального права призвело до неправильного вирішення справи щодо відмови в повному обсязі у задоволенні позову. Тому, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову. Необхідно визнати технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) громадянину ОСОБА_4 такою, що не відповідає дійсності. Зобовязати ДП «Центр Державного земельного кадастру», в особі Одеської регіональної філії, встановити межі земельних ділянок в натурі (на місцевості) громадянину ОСОБА_4 з виїздом на місцевість. В задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Підставою для скасування рішення суду є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2015 року скасувати. Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_4 до Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Августівська сільська рада Біляївського району Одеської області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, стягнення відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) громадянину ОСОБА_4 такою, що не відповідає дійсності.

Зобовязати Державне підприємство «Центр Державного земельного кадастру» встановити межі земельних ділянок в натурі (на місцевості) громадянину ОСОБА_4 з виїздом на місцевість.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: Л. А. Гірняк

ОСОБА_3