АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5755/16 Справа № 205/1739/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Каратаєва Л.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3

за участю секретаря - Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, треті особи ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, про визнання прилюдних торгів, акту проведення прилюдних торгів, протоколу проведення прилюдних торгів та свідоцтва про право власності недійсними, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2016 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ, ДП «Інформаційний центр» МЮУ, треті особи ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, про визнання прилюдних торгів, акту проведення прилюдних торгів, протоколу проведення прилюдних торгів та свідоцтва про право власності недійсними відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_4 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалите нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 належало по 1/3 квартири за адресою АДРЕСА_1, на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 10.10.2003 року, що підтверджується також Інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно №53030734 від 11.02.2016 року.

17.11.2014 року було проведено електронні торги з реалізації нерухомого майна, а саме: 1/3 частини квартири за адресою АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності від 10.10.2003 року.

Відповідно до протоколу № 12364 проведення електронних торгів, які відбулись 17.11.2014 року, а також ОСОБА_1 про проведення прилюдних торгів (аукціону) по реалізації арештованого майна від 12.12.2014 року переможцем вказаних торгів стала ОСОБА_5, яка сплатила суму у розмірі 90170,00 грн.

27.12.2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_9 видано ОСОБА_5 свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер НАК № 468507, р. № 865, на підставі якого право власності ОСОБА_5 на вказане майно зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №53030734 від 11.02.2016 року.

Звертаючись до суду першої інстанції з позовом, позивач посилалась на порушення при проведенні торгів вимог п. 3.11 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999 р. № 68/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.11.1999 року за № 745/4038 (далі Тимчасове положення №68/5), відповідно до якого спеціалізована організація протягом трьох робочих днів з дня публікації інформаційного повідомлення про проведення прилюдних торгів письмово повідомляє державного виконавця, стягувача та боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 не є стороною відповідного виконавчого провадження (стягувачем або боржником), а тому у спеціалізованої організації був відсутній обовязок повідомляти позивача про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна.

Крім того, на момент проведення оскаржуваних торгів порядок реалізації арештованого майна визначався Тимчасовим порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 16.04.2014 р. № 656/5 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.04.2014р. за № 427/25204, який не передбачав окремого повідомлення учасників виконавчого провадження про заплановані прилюдні торги.

Також належна ОСОБА_8 1/3 частини квартири за адресою АДРЕСА_1, відчужувалась у порядку продажу з публічних торгів, а у ОСОБА_4 відповідно до ч. 1 ст. 362 ЦК України було відсутнє переважне право на придбання такої частки.

ОСОБА_4 не є стороною відповідного виконавчого провадження та не є власником частки, на яку було звернено стягнення шляхом проведення спірних електронних торгів, тому порушення ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» внаслідок проведення торгів після спливу визначеного шестимісячного строку чинності звіту про оцінку майна у виконавчому провадженні не призвело до порушення прав або законних інтересів позивача.

Встановивши обставини справи та правовідносини, що склалися між сторонами, суд першої інстанції застосував належні норми матеріального права та ухвалив законне і обґрунтоване рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Згідно з ч. 5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

У п. 30 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначається, що під час розгляду позову про визнання публічних торгів недійсними і витребування майна в особи, яка придбала його на торгах, суд має дати оцінку тому, чи є порушення, на які посилається позивач, суттєвими та чи вплинули вони на результат торгів. У зв'язку із цим позов про визнання публічних торгів недійсними, пред'явлений особою, права і законні інтереси якої не були порушені внаслідок відступлення від встановленого законом порядку проведення торгів, і обґрунтовані такими обставинами позовні вимоги власника про витребування проданого на торгах майна задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст.362 ЦК України у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів.

Доводи апелянта щодо порушення при проведенні торгів вимог п. 3.11 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999 р. № 68/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.11.1999 р. за № 745/4038 не заслуговують на увагу, вказані обставини були предметом дослідження судом першої інстанції, який надав їм правильну правову оцінку на підставі діючого порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від16.04.2014р. № 656/5 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.04.2014р. за № 427/25204, який не передбачав окремого повідомлення учасників виконавчого провадження про заплановані прилюдні торги.

Щодо доводів позивача про порушення ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 379 ЦПК України, суд першої інстанції також дослідив ці обставини та дійшов обґрунтованого висновку, зазначивши, що відповідно Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно №53030734 від 11.02.2016року, спірна квартира належала ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на праві спільної частковою власності (по 1/3 частині), а тому частка ОСОБА_8, на яку було звернено стягнення, є визначеною, а виділення в натурі частки у праві спільної часткової власності в якості обовязкової та необхідної передумови для звернення на неї стягнення, законодавством не передбачено.

Крім того, як зазначено в Правовій позиції від 18.11.2015 р., що висловлена за результатами розгляду спарви № 6-1884цс15 Верховним Судом України, головна умова, яка повинна бути встановлена судами, це наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому, окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинно бути присутнє порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

З огляду на зазначене, слід зауважити, що ані в позовній заяві, ані в апеляційній скарзі апелянтом не зазначено, які саме його права і законні інтереси були порушені.

Посилання апелянта на те, що в квартиру вселилася стороння людина та апелнят не може користуватися вкартироюв звичному режимі, не можуть бути підставою для визнання торгів недійсними, так як чинне законодаства не передбачає обмежень щодо продажу частки житлового приміщення із зазначенихї підстав.

Доводи апелянта стосовно закінчення строку чинності актом оцінки майна, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідно до Правової позиції від 29.06.2016 р., Верховного Суду України, що висловлена у справі N 6-547цс16, проведення прилюдних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, є порушенням установлених законодавством правил про порядок реалізації майна на прилюдних торгах, у тому числі правил про визначення стартової ціни реалізації майна, а саме частини п'ятої статті 58 Закону України "Про виконавче провадження", пунктів 3.2, 3.4 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року N 68/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 листопада 1999 року за N 745/4038, та підставою для визнання цих торгів недійсними за умови порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює.

Як вказано вище апелянтом не зазначено, які саме його права і законні інтереси були порушені.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що при розгляді справи, судом першої інстанції виконані всі вимоги процесуального закону, спір вирішено у відповідності з нормами матеріального та процесуального права. Рішення є обґрунтованим, доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, незгоди з висновками суду та особистого тлумачення норм матеріального права на власний розсуд, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: