АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/123/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 30 Василенко В. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоДемченка В. А.
суддівПодороги В. М. , Ювшина В. І.
при секретаріАнкудінові О. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 18 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Будищенської сільської ради, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної шкоди, стягнення витрат на правову допомогу та сплаченого судового збору, -

в с т а н о в и л а :

Позивачка ОСОБА_6 звернулася у суд з позовом до Будищенської сільської ради, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної шкоди, стягнення витрат на правову допомогу та сплаченого судового збору.

Свої вимоги обгрунтовувала тим, що вона є власницею житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1. На підставі рішення Будищенської сільської ради від 19 жовтня 2011 року за № 13-3 вона зареєструвала право власності та отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно (земельну ділянку), що знаходиться за вказаною адресою.

25.11.2014 року апеляційний суд Черкаської області у зв'язку з нововиявленими обставинами скасував рішення апеляційного суду Черкаської області від 23.05.2014 року у справі за позовом ОСОБА_12 до неї та Будищенської сільської ради Черкаського району про визнання недійсним рішень сільської ради та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно та ухвалив нове рішення, яким вищезазначений позов задовольнив та скасував рішення Будищенської сільської ради від 19 жовтня 2011 року за №13-3 в частині затвердження технічної документації із землеустрою по складанню документів, що посвідчують її право на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,5247 га в межах АДРЕСА_2, розроблену ПП «Геотоп-Сервіс», в частині надання їй у приватну власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,5247 га, в том;/ числі ріллі - 0,3363, прибудинкова територія - 0,1784, під житловим будинком - 0,0100 по фактичному користуванню, та в частині віднесення земельної ділянки площею 0,5247 га до категорії земель сільськогосподарського призначення та скасував свідоцтво про право власності на нерухоме майно (земель ну ділянку) серія НОМЕР_1, видане їй 30 квітня 2013 року (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2).

Підставою для такого судового рішення стали нововиявлені обставини, як ніби то підроблення документів у технічній документації на її земельну ділянку, встановлені ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 13 травня 2014 року, якою під час підготовчого судового засідання по справі № 707/1151/14-к було закрито кримінальне провадження, порушене за ознаками ч. 1 ст. 364 та ч. 1 ст. 366 КК України щодо ОСОБА_8 та звільнено ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності. Тобто, саме через підробку землевпорядником Будищенської сільської ради ОСОБА_8 документів сільської ради і було безпосередньо скасовано її правовстановлюючі документи на землю.

Отже, підставою для винесення рішення апеляційного суду Черкаської області від 25 листопада 2014 року була ухвала Черкаського районного суду, що свідчить про безпосередній прямий причинний зв'язок між злочинними діями ОСОБА_8 та скасуванням вищевказаних рішень Будищенської сільської ради в частині затвердження її технічної документації та наданні їй в приватну власність земельної ділянки.

Керуючись ст. 1190 ЦК України, позивачка просила суд постановити рішення про відшкодування відповідачами солідарно завданих їй матеріальних збитків внаслідок встановленої та підтвердженої судом підробки ОСОБА_8 вищезазначених документів у сумі 15000 грн., а відповідно до положень ст.88 ЦПІК України просила солідарно стягнути з відповідачів витрати на правову допомогу у сумі 15000 грн., оскільки відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати та сплачений нею судовий збір.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_6 та її представник ОСОБА_13 збільшили позовні вимоги та вказали, що саме на підставі вказаних так би мовити «підроблених» документів на земельну ділянку ОСОБА_6 і Будищенський сільський голова ОСОБА_9, і секретар Будищенської сільської ради ОСОБА_10, і землевпорядник цієї ради ОСОБА_11, погодили до прийняття та підписали рішення Будищенської сільської ради від 19 жовтня 2011 року за № 13-3. Тобто, саме через підробку землевпорядником Будищенської сільської ради ОСОБА_8 та відповідно у подальшому як наслідок й іншими вищевказаними службовими особами цієї ради документів, і було безпосередньо скасовано правовстановлюючі документи на землю ОСОБА_6

При цьому, позивачка вказувала, що за послуги по розробці технічної документації на земельну ділянку по АДРЕСА_3 вона сплатила ПП «Гарант»: 20.10.2008 року - 300 грн. та 13.03.2012 року - 337 грн., що загалом складає 637 грн. За державну реєстрацію державного акта на право власності на земельну ділянку сплатила 24.04.2014 року Міськрайонному управлінню Держкомзему у м. Черкаси та Черкаському районі Черкаської області 195 грн. За кадастрові плани та геодезичні роботи на земельній ділянці сплатила 06.02.2014 року Черкаському міжрайонному виробничому відділенню Черкаської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру» грошові кошти в сумі 808,98 грн. та комісію банку за переказ цих коштів в сумі 10 грн., що загалом складає 818,98 грн.

Згідно до ч. 1 ст. 84 ЦГІК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

А тому, позивачка просила суд стягнути солідарно з Будищенської сільської ради, Будищенського сільського голови ОСОБА_9, секретаря Будищенської сільської ради ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_8 на її користь матеріальну шкоду в сумі 1650,98 грн., витрати на правову допомогу по даній справі в сумі 15000 грн. та сплачений при подачі заяви судовий збір.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 18 листопада 2015 року в позові ОСОБА_6 до Будищенської сільської ради, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної шкоди, стягнення витрат на правову допомогу та сплаченого судового збору відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_6 - ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу на рішення, в якій просить скасувати рішення суду, так як вважає його незаконним та необґрунтованим, ухваленим із порушенням норм матеріального та процесуального права, ухваливши нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_6.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідачів по справі та їх представників, апелянт та її представник, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду в засідання повторно не з'явились, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Так, відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивачки ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди, стягнення витрат на правову допомогу та сплаченого судового збору з відповідачів, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав про стягнення шкоди.

Проте, погодитись із висновками суду першої інстанції неможливо в частині відмови у стягненні шкоди у вигляді понесених витрат позивачкою на виготовлення технічної документації із землеустрою.

Відмова ж суду першої інстанції у задоволенні позовних вимог в частині стягнення витрат на правову допомогу та судового збору, понесених у іншій цивільній справі та кримінальному провадженні відповідає положенням норм матеріального та процесуального права.

Так, колегією суддів за матеріалами справи установлено, 25 листопада 2014 року апеляційний суд Черкаської області у зв'язку з нововиявленими обставинами скасував рішення Апеляційного суду Черкаської області від 23.05.2014 року у справі за позовом ОСОБА_14 до ОСОБА_6, Будищенської сільської ради Черкаського району про визнання недійсним рішень сільської ради та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно та ухвалив нове рішення, яким вищезазначений позов задовольнив та скасував рішення Будищенської сільської ради від 19 жовтня 2011 року за № 13-3 в частині затвердження технічної документації із землеустрою по складанню документів, що посвідчують право ОСОБА_6 на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,5247 га в межах АДРЕСА_2, розроблену ПП «Геотоп-Сервіс», в частині надання ОСОБА_6 у приватну власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,5247 га, в тому числі ріллі - 0,3363, прибудинкова територія - 0,1784, під житловим будинком - 0,0100 по фактичному користуванню, та в частині віднесення земельної ділянки площею 0,5247 га до категорії земель сільськогосподарського призначення та скасував свідоцтво про право власності на нерухоме майне (земельну ділянку) серія НОМЕР_1, видане ОСОБА_6 30 квітня 2013 року (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2) ( а. с. 9 -12).

Також, установлено, що відповідно до ухвали Черкаського районного суду Черкаської області від 13 травня 2014 року, ОСОБА_8 протягом листопада 2009 року, перебуваючи на посаді землевпорядника Будищенської сільської ради Черкаського району, згідно розпорядження сільського голови с. Будище Черкаського району Черкаської області № 4 від 20 січня 2003 року з присвоєнням 13 рангу 7 категорії державного службовця, являючись посадовою особою виконавчого комітету Будищенської сільської ради, діючи умисно, в інтересах третіх осіб, а саме ОСОБА_15, використовуючи надані їй службові повноваження, всупереч інтересам служби, достовірно знаючи, що питання виділення у власність земельних ділянок вище вказаним громадянам на розгляд сесії Будищенської сільської ради не виносилися та відповідні рішення не приймалися, склала та видала завідомо неправдиві офіційні документи, а саме: витяг з рішення виконавчого комітету Будищенської сільської ради №60 від 17.12.1997 року про надання в приватну власність ОСОБА_15 земельної ділянки, дозвіл Будищенської сільської ради №330 від 26.11.2009 року про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою, довідку Будищенської сільської ради №328 від 26.11.2009 року про належність ОСОБА_15 земельної ділянки площею 0,5199 га. по АДРЕСА_4 у адміністративних межах Будищенської сільської ради, після чого підробила на них підпис сільського голови та поставила печатку Будищенської сільської ради, до якої мала вільний доступ.

Крім того, ОСОБА_8 протягом листопада 2009 року перебуваючи на посаді землевпорядника Будищенської сільської ради Черкаського району, діючи умисно, в інтересах третіх осіб, а саме ОСОБА_6, використовуючи надані їй службові повноваження, в супереч інтересам служби, достовірно знаючи, що питання виділення у власність земельних ділянок вказаній громадянці на розгляд сесії Будищенської сільської ради не виносилися та відповідні рішення не приймалися, склала та видала завідомо неправдиві офіційні документи, а саме: витяг з рішення виконавчого комітету Будищенської сільської ради № 83 від 25.12.2001 року про надання в приватну власність ОСОБА_6 земельну ділянку, дозвіл Будищенської сільської ради №327 від 26.11.2009 року про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою, довідку Будищенської сільської ради №326 від 26.11.2009 року про належність ОСОБА_6 земельної ділянки площею 0,5247 га. по АДРЕСА_5 у адміністративних межах Будищенської сільської ради, після чого підробила на них підпис сільського голови та поставила печатку Будищенської сільської ради, до якої мала вільний доступ.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364 та ч.1 ст.366 КК України закрито у зв'язку із закінченням строків давності та звільнено ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.364 та ч.1 ст.366 КК України ( а. с. 7 - 8).

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями та бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Стаття 1173 ЦК України передбачає відповідальність органу місцевого самоврядування за шкоду, завдану його незаконними рішеннями, дією або бездіяльністю при здійсненні ним своїх повноважень незалежно від його вини.

Згідно із ч. 1 ст. 74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи та посадові особи місцевого самоврядування несуть відповідальність за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами.

Шкода, заподіяна юридичним і фізичним особам в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності органів місцевого самоврядування, відшкодовується за рахунок коштів місцевого бюджету, а в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності посадових осіб місцевого самоврядування - за рахунок їх власних коштів у порядку, встановленому законом (ч. 1 ст. 77 цього Закону).

Стаття 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до органів місцевого самоврядування відносить органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм слід дійти висновку, що юридичною підставою такої відповідальності органів місцевого самоврядування є заподіяння шкоди юридичним чи фізичним особам у результаті прийняття незаконних рішень, вчинення неправомірних дій або бездіяльності при здійсненні ними виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування, передбачених Законом та іншими законами.

Необхідними елементами такої відповідальності (незалежно від вини цих органів та осіб) є: шкода, протиправна поведінка та причинний зв'язок між шкодою і протиправною поведінкою.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Протиправною, у цивільному праві, вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об'єктивним наслідком поведінки заподіювана шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювана шкоди (умислу або необережності). Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом.

Так, обґрунтовуючи наявність матеріальної шкоди, завданої протиправною діяльністю ОСОБА_8, як землевпорядника Будищенської сільської ради та посадової особи цієї ради, позивачка ОСОБА_6 посилалась на те, що видання ОСОБА_8 завідомо неправдивих документів із землеустрою для приватизації земельної ділянки ОСОБА_6, доведеність вини ОСОБА_15. у кримінальному провадженні, а в послідуючому скасування документів щодо приватизації земельної ділянки, спричинили майнову шкоду позивачці у вигляді понесених витрат на виготовлення документації із землеустрою, а саме, позивачкою було сплачено за послуги по розробці технічної документації ПП «Гарант» - 300 грн. 20.10.2008 року, 337 грн. 13.03.2012 року, за державну реєстрацію державного акту на землю - 195 грн. 24.04.2014 року, за кадастрові плани та геодезичні роботи - 808,98 грн. 06.02.2014 року та комісію банку 10 грн., а всього на суму 1650,98 грн. (а.с. 45-46).

Дані витрати позивачки підтверджені належними та допустимими фінансовими документами у справі.

А тому, з врахуванням положень норм матеріального права, доказів наявних у справі, колегія суддів приходить до висновку, що відмова суду першої інстанції в частині стягнення матеріальної шкоди є не обґрунтованою, а рішення суду в цій частині підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про стягнення з ОСОБА_8 на користь позивачки 1650,98 грн. завданої шкоди у вигляді понесених витрат позивачкою.

При цьому, колегія суддів враховує те, що ОСОБА_8 з використанням свого службового становища здійснила підробку документів, а саме витягу з рішення виконкому Будищенської сільської ради №83 від 25.12.2001 року про надання в приватну власність ОСОБА_6 земельної ділянки, дозволу №327 від 26.11.2009 року про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою, довідку Будищенської сільської ради №326 від 26.11.2009року про належність ОСОБА_6 земельної ділянки площею 0.5247 га по АДРЕСА_8 після чого підробила на них підпис сільського голови та поставила печатку Будищенської сільської ради, до якої мала вільний доступ, що встановлено ухвалою Черкаського районного суду від 13 травня 2014 року і відповідно не потребує доведення (а.с.7-8), то відповідальність за завдану матеріальну шкоду у вигляді понесених витрат позивачкою на виготовлення технічної документації із землеустрою повинна нести саме вона, як посадова особа органу місцевого самоврядування, за рахунок власних коштів, оскільки її винні та протиправні дії призвели до настання витрат понесених позивачкою.

Приймаючи до уваги викладене та те, що протиправність дій інших посадових осіб Будищенської сільської ради, а саме сільського голови ОСОБА_9, секретаря сільської ради ОСОБА_10, землевпорядника ОСОБА_11, як і самої Будищенської сільської ради, позивачкою не доведені і суду не надано доказів, які б підтверджували факт заподіянні шкоди даними відповідачами, то суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення шкоди з цих відповідачів.

Так, відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судам цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майно підлягає повному відшкодуванню особою, яка її заподіяла за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

При цьому, судом не встановлений причинний зв'язок між діями відповідачів - сільського голови ОСОБА_9, секретаря сільської ради ОСОБА_10, землевпорядника ОСОБА_11, як і самої Будищенської сільської ради, а позивачкою не доведені дані обставини, а також не встановлено вини відповідачів за завдану матеріальну шкоду.

Ч.2 ст. 127 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства (ч.7 ст. 128 КПК).

При цьому шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом (ч.3 ст. 127 КПК).

Згідно ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом.

Обґрунтовуючи наявність інших матеріальних збитків ОСОБА_6 зазначала, що у зв'язку із переглядом справи за нововиявленими обставинами 25 листопада 2014 року апеляційним судом Черкаської області у справі за позовом ОСОБА_14 до ОСОБА_6, Будищенської сільської ради Черкаського району про визнання недійсним рішень сільської ради та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно нею було понесено судові витрати на правову допомогу адвоката у сумі 10000 грн. та на підготовку даного позову в сумі 5000 грн., що і є її матеріальними збитками.

Проте, порядок визначення розміру витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Відповідно до ст. 1 Закону України від 20 грудня 2011 року № 4191-У1 «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації ви на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

26 лютого 2015 року ухвалою Апеляційного суду Черкаської області апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 13 травня 2014 року повернули скаржниці, як яка не мала права подавати апеляційну скаргу з посиланням на ст. 393 КПК України. Вказана стаття містить вичерпний перелік осіб, які вправі подавати апеляційну скаргу, оскільки ОСОБА_6 не входить в категорію осіб, які за законом мають право на апеляційне оскарження судового рішення, тобто особою, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

З наданих позивачкою доказів у підтвердження витрат на правову допомогу у сумі 15000 грн., суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку, що вони не були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обгрунтованим, оскільки суду не надано розрахунку суми за правову допомогу надану ОСОБА_6 з зазначенням суті правової допомоги, дати виконання допомоги, її тривалості, вартості по кожній виконаній дії окремо.

Відповідно до п.48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Колегія суддів, також, вважає за необхідне відмітити, що судові витрати понесені у іншій цивільній справі не відносяться до завданої шкоди, а відшкодовуються у справі в якій вони були понесені у порядку, визначеному главою 8 ЦПК України.

А тому, з врахуванням встановлених обставин, матеріалів справи, доводів сторін та апеляційної скарги, положень норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає до скасування в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення витрат на виготовлення технічної документації з ухваленням в цій частині нового рішення про стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 майнової шкоди у вигляді понесених витрат на виготовлення документації із землеустрою, а саме, за послуги по розробці технічної документації ПП «Гарант» - 300 грн. та 337 грн., за державну реєстрацію державного акту на землю - 195 грн., за кадастрові плани та геодезичні роботи - 808,98 грн. та комісію банку 10 грн., а всього на суму 1650,98 грн., в іншій частині рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підлягає до залишення без змін, а доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими і вона підлягає до часткового задоволення.

Окрім того, відповідно до положень ст.88 ЦПК України, при частковому задоволенні позовних вимог, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а оскільки позивачкою при подачі даного позову було сплачено судового збору на суму 300 грн. (а.с.1) та 187,20 грн. (а.с.41), тобто 487,20 грн. всього, то на користь позивачки ОСОБА_6 необхідно стягнути з відповідачки ОСОБА_8, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 48,30 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 18 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Будищенської сільської ради, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної шкоди, стягнення витрат на правову допомогу та сплаченого судового збору - в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення майнової шкоди у вигляді витрат на виготовлення технічної документації - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким:

- позовні вимоги ОСОБА_6 задовольнити частково ;

- стягнути з ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої АДРЕСА_6, на користь ОСОБА_6, проживаючої по АДРЕСА_7, майнову шкоду у вигляді понесених витрат на виготовлення документації із землеустрою, а саме, за послуги по розробці технічної документації ПП «Гарант» - 300 грн. та 337 грн., за державну реєстрацію державного акту на землю - 195 грн., за кадастрові плани та геодезичні роботи - 808,98 грн. та комісію банку 10 грн., а всього на суму 1650,98 (одна тисяча шістсот п'ятдесят гривень 98 коп.);

- стягнути з ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої АДРЕСА_6, на користь ОСОБА_6, проживаючої по АДРЕСА_7, понесені витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у сумі 48,30 грн.;

- в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили негайно з моменту проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :