Справа № 338/506/15-ц
Провадження № 22-ц/779/162/2016
Головуючий у 1 інстанції Битківський Л.М. Л. М.
Суддя-доповідач Меленко О.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Меленко О.Є.

суддів Васильковського В.М., Девляшевського В.А.

секретаря Мельник О.В.

з участю: представника ОСОБА_2- ОСОБА_3,

позивача ОСОБА_4, її представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богородчанського районного суду від 26 листопада 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

В квітні 2014 року ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з 24.07.2010 року по 07.11.2014 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Однак фактично почали проживати разом ще до реєстрації шлюбу з 01.04.2010 року. За час спільного проживання та під час шлюбу ними було завершено будівництво домоволодіння в АДРЕСА_1, здійснено ремонтні та оздоблювальні роботи в будинку відповідача в с. Клузів Тисменицького району та придбано ряд рухомого і побутового майна.

У зв'язку з тим, що після розірвання шлюбу, в добровільному порядку сторони дійти згоди щодо поділу майна не можуть, ОСОБА_4 просила встановити факт спільного проживання сторін до реєстрації шлюбу, та поділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, згідно позовних вимог, що містяться в матеріалах справи.

Рішенням Богородчанського районного суду від 26 листопада 2015 року позов ОСОБА_4 - задоволено частково.

Встановлено факт спільного проживання однією сім'єю ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у період з 01.04.2010 року до моменту реєстрації їх шлюбу 24.07.2010 року.

Виділено у власність ОСОБА_4 автомобіль марки Volkswаgen Transporter Т4 2.5 TD червоного кольору, 2001 року випуску, легковий пасажирський - В, номер кузова НОМЕР_1 д.н.з НОМЕР_2, вартістю 120 000 грн., що зареєстрований ВРЕР м. Надвірна, 24.06.2010 року за ОСОБА_2, ліжко «Аркадія» вартістю 12628 грн. та матрац до нього вартістю 1630 грн., софу «Арфа» вартістю 3100 грн., пароварку Tefal вартістю 498 грн., мікрохвильову піч вартістю 480 грн., хлібопіч Perfez вартістю 399 грн., а всього майна на загальну суму 138 735 грн.

Виділено у власність ОСОБА_2: душ-масаж в сауну вартістю 1100 грн., рукомийник зі змішувачем - 488 грн., унітаз ОАЕ (бежевий) - 1400 грн., умивальник з ніжкою «Monaco» і змішувач вартістю 920 грн., рушник осушка «Сахара» 0 1300 грн., 3 світильники в альтанку, 5 люстр, 2 бра, 2 світильники на будинок вартістю 4000 грн., ЛІЖКО «Марго» вартістю 2130 грн., матрац «Стандарт» вартістю 1650 грн., ліжко «Стиліус» вартістю 1900 грн., вклад до ліжка вартістю 495 грн., стіл-тумбу вартістю 380 грн., штори, тюлі, гардини, карнизи вартістю 1700 грн., піч кам'янку для сауни вартістю 6000 грн., душову кабіну в сауну вартістю 965 грн., котел газовий Teplovest вартістю 5000 грн., 4 радіатори опалення вартістю 5300 грн., душову кабіну вартістю 1071 грн., мийку кухонну зі змішувачем 420 грн., кухонний набір вартістю 1500 грн., кухонний куток вартістю 450 грн., прихожу вартістю 350 грн., 1 тумбу під телевізор 250 грн., 1 килим вартістю 400 грн., плиту газову вартістю 1888 грн., стіл більярдний вартістю 7170 грн., стабілізатор напруги «Елім» вартістю 2500 грн., набір плетених меблів - 2100 грн., холодильник - 2500 грн., 2 тюнери і супутникову тарілку - 1200 грн., біде «Monaco» вартістю 755 грн., змішувач до біде вартістю 186 грн., унітаз вартістю 600 грн., водонагрівач побутовий вартістю 1135 грн., кутовий диван «Аляска» вартістю 5200 грн., вироби з пиломатеріалів на суму 39253 грн., бруківку «Соти» 80 кв.м., вартістю 5600 грн., фотоапарат Sony вартістю 990 грн., карта пам'яті 32 МВ вартістю 229 грн., ноутбук Acer та перефиричні пристрої 4538 грн., комп'ютер Asus та пристрої до нього вартістю 11680 грн., смартфон Lenovoі карта пам'яті 16 GBвартістю 1689,7 грн., планшет «Sumsung» вартістю 1799,9 грн., плазмовий телевізор «Sumsung» вартістю 8244 грн., а всього майна на загальну суму 138 496 грн.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 1000 грн. понесених витрат на оплату правової допомоги адвоката.

Стягнуто з ОСОБА_2 1385 грн. судового збору на користь держави.

На дане рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з'ясування судом обставин справи, неналежну оцінку судом доказів та порушення норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що визначаючи обсяг майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, суд першої інстанції належним чином не дослідив той факт, за які кошти було придбане спірне майно. Так, на підставі пояснень позивача та свідків, суд першої інстанції прийшов до висновку, що спірний автомобіль Volkswаgen Transporter Т4 2.5 TD був придбаний за спільні кошти подружжя. Разом з тим, належним доказом факту купівлі-продажу автомобіля є договір (біржова угода) між покупцем (позивачем) та продавцем, в якому зазначено вартість автомобіля. Однак жодних належних доказів, які б підтверджували факт купівлі позивачем спірного автомобіля ОСОБА_4 не надала. Більше того, на момент придбання вказаного автомобіля, в травні 2010 року, сторони не проживали спільно, що підтверджували свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7. Апелянт стверджує, що на час придбання автомобіля спільних коштів з ОСОБА_4 він не мав, отже автомобіль не міг та не був придбаний за спільні кошти подружжя.

Також апелянт вважає, що позивач повинна відшкодувати йому 10 000 доларів США, оскільки розірвання шлюбу не звільняє її від виконання зобов'язань за позикою, яка витрачена на придбання спільного майна, зокрема автомобіля Volkswаgen Т4 синього кольору в квітні 2012 року.

Що стосується автомобіля Volkswаgen Transporter Т4, білого кольору, який позивач пропонувала виділити відповідачу у власність, то такий не міг бути об'єктом спільного сумісного майна подружжя, оскільки первинну реєстрацію вказаного автомобіля було здійснено 13.02.2009 року, до часу укладення шлюбу між сторонами.

Крім того, при розрахунку загальної вартості майна, яке підлягає поділу між сторонами та ідеальних часток кожного з подружжя, судом взято до уваги вартість пиломатеріалів на загальну суму 39 253 грн. Однак на думку апелянта, вартість вказаних матеріалів не може встановлюватися на підставі пояснень свідків та фотографій, оскільки такі жодним чином не вказують на час їх виготовлення.

Також на думку апелянта, матеріалами справи спростовується факт спільного проживання сторін з квітня 2010 року.

З цих підстав, рішення суду першої інстанції, апелянт просив скасувати, та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

ОСОБА_4 рішення суду не оскаржувала.

Представник ОСОБА_2 вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити, вказуючи на те, що позивач за весь час перебування у щлюбі з ОСОБА_2 не працювала; не надала доказів того, що вклала якісь кошти у придбання спірного автомобіля та майна, яке стало предметом спору.

ОСОБА_4 та її представник доводів скарги не визнали, посилаючись на обґрунтованість висновків суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_4, доводи представників, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного.

За змістом ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_4 звертаючись до суду з позовом, просила встановити факт спільного проживання без реєстрації шлюбу, та поділити між сторонами ряд рухомого і побутового майна, згідно запропоновано позивачем варіанту розподілу.

Задовольняючи частково позов - встановлюючи факт спільного проживання сторін до реєстрації шлюбу (з 1.04.2010 року) та вирішуючи питання поділу майна, суд першої інстанції виходив з того що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя є все майно, що придбано сторонами за час спільного проживання, його вартості, що не оспорювалася відповідачем, принципу рівності часток з врахуванням інтересів сторін та неповнолітньої дитини, сина ОСОБА_8,ІНФОРМАЦІЯ_1, який залишився проживати з ОСОБА_4

Повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів Апеляційного суду Івано-Франківської області не може.

На підставі наявних в матеріалах справи доказів, пояснень допитаних в ході судового розгляду справи свідків та доводів сторін, судом першої інстанції вірно встановлено, що сторони ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з 01.04.2010 року (часу заручення), ще до реєстрації шлюбу (24.10.2010 року) спільно проживали в будинку відповідача у с. Клузів Тисменицького району Івано-Франківської області та вели спільне господарство. Судом також встановлено, що шлюб між сторонами було розірвано в судовому порядку 07.11.2014 року.

Зокрема, факт переїзду ОСОБА_4 на проживання до ОСОБА_2 у квітні 2010 року, стверджується такими письмовими доказами, як заявою ОСОБА_4 та наказом про звільнення її з роботи у с. Черче, отриманням медичної довідки у с. Клузів.

Зважаючи на це, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції у цій частині та відхиляє доводи відповідача, як такі що є голослівними.

Разом з тим, визначаючи обсяг майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, суд першої інстанції, виходив з презумпції спільної сумісної власності щодо всього майна придбаного за час спільного проживання сторін та не врахував наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України та ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ст. 70 СК України).

Разом з тим, відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу чи спільного проживання до його реєстрації, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна.

Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд першої інстанції повинен був установити не тільки факт спільного проживання сторін, набуття відповідного майна за цей час, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями:

1) час набуття майна;

2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

Тому, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу чи спільного проживання сторін ще до його реєстрації не може бути безумовною підставою для віднесення такого майна до об'єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України, зокрема, при розгляді справи № 6-2641цс15 у постанові від 16 грудня 2015 року і відповідно до приписів ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_4 вказувала на те, що транспортний засіб марки Volkswаgen Transporter Т4 2.5 TD червоного кольору, 2001 року випуску, легковий пасажирський - В, номер кузова НОМЕР_1 д.н.з НОМЕР_2, вартістю 120 000 грн. є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки був придбаний за спільні кошти подружжя. Разом з тим, будь яких доказів того, що позивач надала якісь кошти на придбання вказаного авто, в матеріалах справи немає. Більше того, в позовній заяві ОСОБА_4 вказувала на те, що кошти отримані нею від продажу власного автомобіля (марки СІАТ) були витрачені на ремонті роботи по облаштуванню і благоустрою котеджу, який був зведений у с.Гута Богородчанського району.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_4 також пояснила, що автомобіль СІАТ був відчужений нею орієнтовно у вересні 2010 року (хоч будь-яких документів з цього приводу нею не надано), в той час як спірний автомобіль Volkswаgen Transporter Т4 2.5 TD червоного кольору, 2001 року випуску, що став предметом спору був ввезений на митну територію України на ім'я ОСОБА_9 у травні 2010 року. Пояснення ОСОБА_4 про те, що при переїзді на проживання до ОСОБА_9 отримала від своїх батьків 50 тис. гривень є голослівними та не підтверджені жодними допустимими доказами. Крім цього, зазначені кошти не згадувалися позивачем при зверненні до суду першої інстанції. Батько ж позивачки - ОСОБА_10 в суді пояснював, що дійсно допомагав грошима, однак не при придбанні автомобіля, а при завершенні облаштування котеджу в с. Гута.

Зважаючи на те, що ні в суді першої інстанції, ні під час розгляду справи апеляційним судом позивач не змогла довести наявності коштів, які були б спрямовані нею на спільне з відповідачем придбання транспортного засобу до реєстрації шлюбу (менш ніж за два місяці після початку спільного проживання) або вказати на джерела надходження таких, то колегія суддів приходить до висновку, що вказаний транспортний засіб марки Volkswаgen Transporter Т4 2.5 TD червоного кольору, 2001 року випуску, д.н.з НОМЕР_2, вартістю 120 000 грн. підлягає виключенню з обсягу майна, визнаного судом спільною сумісною власністю подружжя. У зв'язку з цим автомобіль марки Volkswаgen Transporter Т4 2.5 TD червоного кольору, 2001 року випуску, д.н.з НОМЕР_2 поділу не підлягає.

Стосовно інших заперечень апелянта в частині набуття майна у спільну власність, то такі спростовуються матеріалами справи.

Зокрема, значна частина товарних чеків, документів на придбання матеріалів, сантехніки, гарантійних талонів на побутову техніку надані на підтвердження своїх вимог самою позивачкою і такі видані саме на її ім'я, що підтверджує висновок суду першої інстанції про обізнаність ОСОБА_4 з ходом робіт по впорядкуванню котеджу у с. Гута та подвір'я у с. Клузові та її особисту участь у цьому.

Таким чином, визначена судом першої інстанції загальна вартість майна, яке підлягає поділу між сторонами у сумі 277231 грн. підлягає зменшенню на суму виключення з обсягу спільного сумісного майна подружжя вищевказаного транспортного засобу, вартістю 120 000 грн.

Отже, при перерахунку, загальна вартість майна, що підлягає поділу між сторонами становить 157 231 грн., а ідеальна частка кожного з подружжя складає 78 615 грн.

Вирішуючи питання поділу майна в натурі, колегія суддів враховує пояснення позивача про те, що значна частина майна є невіддільною від будинків у с. Гуті та с. Клузові і їх територій. Крім цього позивач вказує на те, що на даний час не може забрати меблів та габаритного майна, оскільки власного житла не має. Просила вирішити питання грошової компенсації.

За таких обставин, виходячи з принципу рівності часток подружжя, та обсягу рухомого майна, яке є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, колегія суддів Апеляційного суду приходить до висновку про необхідність поділу рухомим майном подружжя наступним чином.

Виділити у власність ОСОБА_4 ліжко «Аркадія» вартістю 12628 грн. та матрац до нього вартістю 1630 грн., софу «Арфа» вартістю 3100 грн., пароварку Tefal вартістю 498 грн., мікрохвильову піч вартістю 480 грн., хлібопіч Perfez вартістю 399 грн., холодильник 2500 грн., комп'ютер Asus та пристрої до нього вартістю 11680 грн., плазмовий телевізор «Sumsung» вартістю 8244 грн., а всього майна на загальну суму 41 159 грн.

Виділити у власність ОСОБА_2 душ-масаж в сауну вартістю 1100 грн., рукомийник зі змішувачем - 488 грн., унітаз ОАЕ (бежевий) - 1400 грн., умивальник з ніжкою «Monaco» і змішувач вартістю 920 грн., рушникосушка «Сахара» - 1300 грн., 3 світильники в альтанку, 5 люстр, 2 бра, 2 світильники на будинок вартістю 4000 грн., ліжко «Марго» вартістю 2130 грн., матрац «Стандарт» вартістю 1650 грн., ліжко «Стиліус» вартістю 1900 грн., вклад до ліжка вартістю 495 грн., стіл-тумбу вартістю 380 грн., штори, тюлі, гардини, карнизи вартістю 1700 грн., піч-кам'янку для сауни вартістю 6000 грн., душову кабіну в сауну вартістю 965 грн., котел газовий Teplovest вартістю 5000 грн., 4 радіатори опалення вартістю 5300 грн., душову кабіну вартістю 1071 грн., мийку кухонну зі змішувачем 420 грн., кухонний набір вартістю 1500 грн., кухонний куток вартістю 450 грн., прихожу вартістю 350 грн., тумбу під телевізор - 250 грн., килим вартістю 400 грн., плиту газову вартістю 1888 грн., стіл більярдний вартістю 7170 грн., стабілізатор напруги «Елім» вартістю 2500 грн., набір плетених меблів - 2100 грн., 2 тюнери і супутникову тарілку - 1200 грн., біде «Monaco» вартістю 755 грн., змішувач до біде вартістю 186 грн., унітаз вартістю 600 грн., водонагрівач побутовий вартістю 1135 грн., кутовий диван «Аляска» вартістю 5200 грн., вироби з пиломатеріалів на суму 39253 грн., бруківку «Соти» 80 кв.м., вартістю 5600 грн., фотоапарат Sony вартістю 990 грн., карту пам'яті 32 МВ вартістю 229 грн., ноутбук Acer та перефиричні пристрої 4538 грн., смартфон Lenovoі з картою пам'яті 16 G вартістю 1689,7 грн., планшет «Sumsung» вартістю 1799,9 грн., а всього майна на загальну суму 116 072 грн.

Для забезпечення принципу рівності часток подружжя слід стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 37 456 грн. 50 коп. компенсації .

Розглянувши справу в межах позовної заяви та в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки рішення суду першої інстанції було ухвалено з порушенням вимог матеріального права, то воно підлягає скасуванню в частині поділе майна з ухваленням нового рішення у цій частині.

На підставі вищенаведеного та ст.ст. 57, 60, 70 СК України, керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Богородчанського районного суду від 26 листопада 2015 року в частині поділу майна скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Виділити у власність ОСОБА_4 ліжко «Аркадія» вартістю 12628 грн. та матрац до нього вартістю 1630 грн., софу «Арфа» вартістю 3100 грн., пароварку Tefal вартістю 498 грн., мікрохвильову піч вартістю 480 грн., хлібопіч Perfez вартістю 399 грн., холодильник 2500 грн., комп'ютер Asus та пристрої до нього вартістю 11680 грн., плазмовий телевізор «Sumsung» вартістю 8244 грн., а всього майна на загальну суму 41 159 грн.

Виділити у власність ОСОБА_2 душ-масаж в сауну вартістю 1100 грн., рукомийник зі змішувачем - 488 грн., унітаз ОАЕ (бежевий) - 1400 грн., умивальник з ніжкою «Monaco» і змішувач вартістю 920 грн., рушникосушка «Сахара» - 1300 грн., 3 світильники в альтанку, 5 люстр, 2 бра, 2 світильники на будинок вартістю 4000 грн., ліжко «Марго» вартістю 2130 грн., матрац «Стандарт» вартістю 1650 грн., ліжко «Стиліус» вартістю 1900 грн., вклад до ліжка вартістю 495 грн., стіл-тумбу вартістю 380 грн., штори, тюлі, гардини, карнизи вартістю 1700 грн., піч-кам'янку для сауни вартістю 6000 грн., душову кабіну в сауну вартістю 965 грн., котел газовий Teplovest вартістю 5000 грн., 4 радіатори опалення вартістю 5300 грн., душову кабіну вартістю 1071 грн., мийку кухонну зі змішувачем 420 грн., кухонний набір вартістю 1500 грн., кухонний куток вартістю 450 грн., прихожу вартістю 350 грн., тумбу під телевізор - 250 грн., килим вартістю 400 грн., плиту газову вартістю 1888 грн., стіл більярдний вартістю 7170 грн., стабілізатор напруги «Елім» вартістю 2500 грн., набір плетених меблів - 2100 грн., 2 тюнери і супутникову тарілку - 1200 грн., біде «Monaco» вартістю 755 грн., змішувач до біде вартістю 186 грн., унітаз вартістю 600 грн., водонагрівач побутовий вартістю 1135 грн., кутовий диван «Аляска» вартістю 5200 грн., вироби з пиломатеріалів на суму 39253 грн., бруківку «Соти» 80 кв.м., вартістю 5600 грн., фотоапарат Sony вартістю 990 грн., карту пам'яті 32 МВ вартістю 229 грн., ноутбук Acer та перефиричні пристрої 4538 грн., смартфон Lenovoі з картою пам'яті 16 G вартістю 1689,7 грн., планшет «Sumsung» вартістю 1799,9 грн., а всього майна на загальну суму 116 072 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 37 456 грн. 50 коп. компенсації за відступ від рівності часток у майні подружжя.

У задоволенні решти позовних ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - відмовити.

В решті рішення Богородчанського районного суду від 26 листопада 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили

Головуючий О.Є. Меленко

Судді: В.М. Васильковський

В.А. Девляшевський