Справа № 308/3223/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2016 м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді - Світлик О.М.,

при секретарі судового засідання - Гайданці Г.В.,

з участю відповідача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді в залі суду цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №210/2352SFPRP7 від 14.05.2010 року в розмірі 9228,18грн. та судових витрат в сумі 243,60грн., посилаючись на те, що за вказаним договором відповідачу ПАТ «Платинум Банк» був наданий кредит, однак відповідач належним чином свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, заборгованості не сплачує. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він набув право вимоги внаслідок укладення ПАТ «Платинум Банк» з ТОВ «ФК «БІЗНЕСФІНАНС» Договору про відступлення права вимоги, а в подальшому 18 червня 2013 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» уклало з ТОВ «ФК «БІЗНЕСФІНАНС» Договір факторингу №20130618, за яким останнє відступило позивачу право вимоги від відповідача коштів, включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі. Зазначає, що відповідно до виписки з реєстру боржників від 08.10.012 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 9228,18 грн.

Позивач також вказує, що на виконання умов договору факторингу він звернувся з листом повідомленням про відступлення права вимоги, повідомленням про зміну умов кредитного договору, а також з вимогою про погашення загальної суми заборгованості, але жодних дій з боку відповідача вчинено не було.

Відтак, просить стягнути з відповідача непогашену заборгованість, з яких 4320,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 4908,18 грн. - пеня за порушення графіку погашення заборгованості. Представник позивача надіслав клопотання, в якому просить слухати справу у його відсутності. Позовні вимоги викладені у позовній заяві підтримав повністю. Просить позов задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечив.

Представник відповідача в судовому засіданні 11.07.2016 року проти позову заперечив, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Зауважив, що особисто відповідач не отримував кредитних коштів готівкою, такі надійшли на рахунок продавця, а правочин купівлі-продажу товару не відбувся у зв'язку з відмовою покупця - ОСОБА_1 від отримання товару. Наголосив на пропуску позивачем строку давності звернення з позовом. Відповідач підтримав позицію представника.

Заслухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню.

За положеннями ст.ст. 11, 13, 14 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Цивільні права і обов'язки особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Відповідно до вимог ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

З копії кредитного договору з обслуговуванням кредитної картки, страхуванням життя, майна та/або продовженої гарантії позичальника №210/2352SFPRP7 від 14.05.2010 року вбачається, що такий був укладений між відкритим акціонерним товариством «Платинум Банк» та гр. ОСОБА_1 (відповідачем), та згідно з умовами якого ВАТ «Платинум Банк» надало відповідачу грошові кошти (кредит) у тимчасове користування з цільовим використанням: на поточні потреби на придбання товарів та послуг у продавців. Згідно з п. 1.1.1 договору дата повернення кредиту погоджена сторонами - 14.11.2012 року.

Предметом страхування за вказаним договором стало наступне майно: ліжко другое спальний гарнітур Ренесанс вартістю 5000,00 грн. (п. 5.3.), а страхова премія погоджена у разовому розмірі - 505,31 грн.

Згідно з преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Частинами 1, 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» ( в редакції, чинній на час укладення кредитного договору) встановлено, що договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: особу та місцезнаходження кредитодавця; кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати детальнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Згідно з п. 23 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

Положеннями ч. 1 ст. 11 цього Закону визначено, що договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Оскільки умовами Договору №210/2352SFPRP7 від 14.05.2010 року передбачено, що банк відкриває держателю кредитну лінію в сумі 4937,81 гривень для розрахунків за товари, що придбаваються держателем у суб'єктів господарювання, то такий кредит є споживчим, а договір відповідно одним із видів договору про надання споживчого кредиту.

Як зазначено вище, відповідна кредитна лінія була відкрита відповідачу ВАТ «Платинум Банк» для придбання товару. Меморіальним ордером №37488746 від 17 травня 2010 року підтверджено, що кредит надано в порядку п.п. 2.1. договору шляхом безготівкового перерахування коштів, а саме, часткової оплати товару в сумі 4000,00 грн. на рахунок продавця - ОСОБА_3 на підставі рахунку №1 від 14 травня 2010 року.

Однак, 18.05.2010 р відповідач надіслав суб'єкту господарювання - ПП ОСОБА_4 листа, який продавцем отримано 23 травня з відмовою у придбанні товару у кредит та проханням повернути грошові кошти, які надійшли в оплату за нього шляхом перерахування на транзитний рахунок НОМЕР_1 в ВАТ «Платинум Банк». Того ж дня - 18.05.2010 р. ВАТ «Платинум Банк» надіслано ПП ОСОБА_4 повідомлення про повернення грошових коштів в сумі 4000грн, які були сплачені за придбання товару, яке отримано адресатом 23 травня 2010 року.

Як встановлено у судовому засіданні з виписки по особовим рахункам з 17.05.2010 по 09.02.2015 17.05.2016 року з рахунку ВАТ «ПтБ» на рахунок страховика ПрАТ «Ренесанс Життя» надійшла страхова премія у розмірі 505,31 грн., як це визначено умовами страхування позичальника за кредитом-1 (п. 3 договору №210/2352SFPRP7 від 14.05.2010 року). Крім того, 17.05.2010 року на рахунок СК «Універсальна» надійшов платіж 112,50 грн. страхової премії, передбаченої п.п. 5.7. договору №210/2352SFPRP7 від 14.05.2010 року. Також 17.05.2010 року на рахунок ОСОБА_3 надійшла сума 4000,00 грн. В подальшому 03.06.2010 року за призначенням платежу «повернення суми страхової премії ОСОБА_1 згідно листа 60-02/6780 від 31.05.2010» кошти у сумі 505,31 платником ПрАТ «Ренесанс Життя» повернуто на рахунок банку ПАТ «ПтБ». Повернення вказаної суми враховано як погашення ОСОБА_1 кредиту. 01 липня 2010 року ВАТ «Страхова компанія «Універсальна» також повернуто кошти у сумі 112,50 грн. на рахунок ПАТ «ПтБ», де призначенням платежу вказано: «повернення страхових премій зг. служ. записки №309/4/21-003 від 07.06.2010 р.».

З розрахунку заборгованості вбачається, що останнє фактичне погашення заборгованості за кредитом відбулося 14 липня 2010 року. Враховуючи, що наступна дата погашення кредиту, процентів, визначена у Графіку платежів (Додаток №1) - 14.08.2010 року, з 15 серпня 2010 року банку стало відомо про порушення позичальником його прав за договором №210/2352SFPRP7 від 14.05.2010 року.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.07.2016 р. ПАТ «Платинум Банк» було залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

На день судового засідання особами, які беруть участь у справі, доводів, наведених відповідачем, у встановленому законом порядку не спростовано.

Відповідно до частин третьої і четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Проте, пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 31 постанови в від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснив, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі.

За наведених обставин, враховуючи, що право кредитодавця порушено з 15 серпня 2010 року, а з позовом фактор звернувся 23 березня 2015 року, враховуючи заяву представника відповідача про застосування строку позовної давності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за спливом строку позовної давності.

На підставі ч. 3 ст. 209 та ч. 1 ст. 218 ЦПК України 25 липня 2016 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 01 серпня 2016 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 256, 257, 261, 267, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 213, 215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча О.М. Світлик