Справа № 138/2974/15-ц
Провадження №:2/138/49/16
13 січня 2016 р. м. Могилів-Подільський
Могилів-Подільський міськрайсуд Вінницької області в складі:
головуючого судді Вітковського С.В.
з участю секретаря Корби В.І.
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Могилів-Подільського міськрайсуду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,-
У звязку з невиконанням зобовязань по договору позики виникла заборгованість в сумі 206654 грн., яка складається з:
- 143523 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань відповідно п.7 договору позики від 22.08.2012 року;
В звязку з тим, що ОСОБА_2 брав кошти на будівництво будинку, позивач відповідно до ч.4 ст.65 СК України просить стягнути солідарно з ОСОБА_2 та його дружини ОСОБА_3 заборгованість за договором позики в розмірі 206654 грн. та судовий збір сплачений ним про подачі позову до суду в розмірі 2066, 54 грн.
В судове засіданні позивач ОСОБА_1 не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 повідомлений належним чином в судове засідання не зявився, без поважних причин. Поштовим відділення повернуто повістки з відміткою «Не проживає».
Відповідно до ст.74 УПК України у разі відсутності особи за місцем реєстрації, поштове повідомлення вважається врученим їй належним чином.
Відповідачка ОСОБА_3 повідомлена належним чином, через оголошення в газеті «Урядовий курєр», від 09.01.2016 року, в судове засідання не зявилась, без поважних причин.
Частиною 9 ст.74 ЦПК України передбачено, що відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи.
Це дає підстави суду відповідно до ст. 224 ЦПК України, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, бо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.
Стаття 1047 ЦК України передбачає: »Договір позики складає-ться у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного міні-муму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми».
Відповідно до умов договору ОСОБА_2 зобовязався повернути грошові кошти до 22 вересня 2012 р.
Відповідач належним чином зобовязання за договором позики не виконав, кошти не повернув.
Позивач просить стягнути з відповідачів солідарно суму боргу яка складається з :
- 143523 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань відповідно п.7 договору позики від 22.08.2012 року;
У відповідності до ст. 1046 ЦК України:» За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості».
Відповідно до ч.4 ст.65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором , використане в інтересах сімї».
В договорі позики зазначено, що відповідач позичав гроші на будівництво будинку, однак в договорі не зазначено на будівництво якого саме будинку позичені кошти, тобто, позивачем не надано доказів, що кошти за договором позики, брались на будівництво будинку в інтересах сімї. Крім того, позивачем не надано доказів, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є подружжям, а тому суд відмовляє в стягненні боргу із відповідачки ОСОБА_3
В позовній заяві позивач просить стягнути пеню за кожен прострочений день неповернення боргу в розмірі 0.5% в сумі 143523 грн.
Відповідно до правових позицій Верховного Суду України викладених при розгляді цивільної справи N 6-100цс14 3 вересня 2014 року, а також у справі за N 6-1120цс15 4 листопада 2015 року та інших: за правилами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання не може перевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.
Частиною третьою статті 551 ЦК України, зокрема, передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.
Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.
Суд вважає, що ця вимога підлягає частковому задоволенню, оскільки сума 3% за період з 22.09.12 року по день звернення до суду 30.10.2015 року становить 3103 грн. 74 коп..
Хоч ч.2 ст.625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, проте позовна вимога про стягнення боргу з врахування індексу інфляції позивачем не заявлена.
Оскільки в судовому засіданні не заявлено клопотання про застосування строку позовну давності, судом дане питання не обговорювалось, бо цей строк може бути застосований лише за клопотанням сторін, як викладено у правовій позиції Верховного Суду України у справі за N 6-246цс14 від 11.02.2015 р.:»За змістом частини третьої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення».
В позові до ОСОБА_3 слід відмовити.
Керуючись ст.ст.526,530,549,551,625, 1046-1050 ЦК України, ст.ст.10,11,60,74, 88, 212-214,224-226 ЦПК України,-
Позов задовольнити частково.
- 3103 (три тис. сто три) грн. 74 коп. 3 % річних від простроченої заборгованості, а також 1218 (одна тис. двісті вісімнадцять) грн. судового збору.
-В позові до ОСОБА_3 відмовити.
Копію заочного рішення не пізніше трьох днів з дня його проголошення направити відповідачу.
Відповідач протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може подати до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області письмову заяву про його перегляд.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення це рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
СУДДЯ: