Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Гаврилової О.В.,

при секретарі Неділько Л.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1, учасники третейського розгляду: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Ван», про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 31.01.2014 року у справі №1518/15, -

ВСТАНОВИВ:

05.08.2015р. до Дніпровського районного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 із заявою, в якій просить скасувати рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків по справі №1518/13 від 31.01.2014 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Ван» про стягнення заборгованості.

Заява обґрунтована тим, що 31.01.2014р. Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків було постановлено рішення по справі №1518/13, яким позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено частково, з ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія ВАН» солідарно стягнуто заборгованість по Договору про надання відновлювальної кредитної лінії в сумі 1 957 997,55грн. та третейський збір в сумі 19979,98грн. Заявник з рішенням третейського суду не погоджується, посилаючись на те, що між ним та Банком укладено кредитний договір, який є споживчим, на дату постановлення оскаржуваного рішення третейського суду Закон України «Про третейські суди» містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку, отже справа не була підвідомча третейському суду. Про оскаржуване рішення третейського суду заявнику стало відомо через його представника лише 09.06.2015 року, тому строки звернення до суду з даною заявою не пропущено.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02.03.2016 року закрито провадження у справі за заявою ОСОБА_1, учасники третейського розгляду: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Ван», про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 31.01.2014 року у справі №1518/15 в частині вимог про скасування рішення третейського суду щодо солідарного стягнення заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Ван».

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не заявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв чи клопотань суду не надав.

Представник ПАТ «Універсал Банк» в судове засідання не заявився, подав письмові заперечення на заяву, в яких просив у задоволенні заяви відмовити, оскільки відсутні підстави для скасування рішення третейського суду, банк не є споживачем в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», а сторони в договорі визначили підвідомчість спорів третейському суду, також представником ПАТ «Укрсоцбанк» подані додаткові письмові пояснення у справі (а.с.51-53, 61-63, 96-97).

Представник ТОВ «Компанія ВАН» в судове засідання не заявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв чи клопотань суду не подав.

Відповідно до ч. 2 ст. 389-4 ЦПК України, неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, дослідивши матеріали третейської справи №1518/13, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно ст. 5 Закону України «Про третейські суди», спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 31.01.2014 року по справі №1518/13 позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ТОВ «Компанія ВАН» задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ТОВ «Компанія ВАН» на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість по Договору про надання відновлювальної кредитної лінії в сумі 1 957 997,55грн. та 19979,98грн. третейського збору.

Судом встановлено, що рішення третейського суду постановлене на підставі укладеного 29.05.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №31.2-13/20-8, за умовами якого ОСОБА_1 надано грошові кошти окремими частинами, в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 140000,00 доларів США на споживчі цілі з встановленням іпотеки, зі сплатою процентів та комісії, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 28.08.2019 року, на умовах визначених цим договором.

В забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов'язань за Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №31.2-13/20-8 від 29.05.2008р., між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ТОВ «Компанія ВАН» 29.05.2008 року укладено Договір поруки №1.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про третейські суди», юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Спір може бути переданий на розгляд Третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам Закону України «Про третейські суди».

Частиною 1 ст. 12 цього Закону визначено, що третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Частинами 4, 5 ст. 12 Закону визначено, що третейська угода укладається в письмовій формі та має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце та дату укладення угоди.

Відповідно до п. 6.2 Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №31.2-13/20-8 від 29.05.2008р., у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони, керуючись ст. 5 Закону України «Про третейські суди», домовляючись про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Мороз О.А. Постійного діючого Третейського суду при Асоціації українських банків. У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею, спір розглядається третейським суддею ОСОБА_2 або ОСОБА_3 у порядку черговості, вказаному у даному пункті. У разі, якщо спір не може бути розглянутий визначеними у даному пункту суддями, суддя призначається Головою Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у відповідності до чинного регламенту Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків.

Отже, кредитний договір містять третейське застереження про вирішення спору між сторонами Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків згідно регламенту даного третейського суду.

Із загального змісту Закону України «Про третейські суди» вбачається, що оскарження рішення можливе у вигляді його скасування за формальними ознаками та у виключних випадках, перелік яких встановлений у ст. 51 Закону України «Про третейські суди» і розширеному тлумаченню не підлягає.

Статтею 51 Закону України «Про третейські суди» та ст. 389-5 ЦПК України передбачений вичерпний перелік підстав для скасування рішення третейського суду, а саме: справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду визнано судом недійсною; склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Статтею 6 Закону України «Про третейські суди» визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких третейськими судами заборонений.

Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Зазначений Закон набрав чинності 12 березня 2011 року.

Рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків, про скасування якого просить заявник, ухвалено 31.01.2014 року, тобто після внесення вищезазначених змін до Закону.

Як убачається з матеріалів третейської справи №1518/13, надіслана поштовим повідомленням на адресу ОСОБА_1 копія оскаржуваного рішення третейського суду, заявником отримана не була (а.т.с.44-45), копію цього представник заявника отримав 09.06.2015р. (а.т.с.46), звернулася до суду із заявою про скасування рішення третейського суду 05.08.2015р., отже в установлений законом строк.

Оскільки ОСОБА_1 є споживачем послуг банку, одержавши кредит на споживчі потреби, спір виник щодо стягнення заборгованості за споживчим кредитом, третейському суду в силу положень пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» така справа не підвідомча.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 02.09.2015р. у справі № 6-856цс15, яка у відповідності до ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, та для всіх судів України, відповідно до пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» (частину 1 статті 6 Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом № 2983-VI від 3 лютого 2011 року), третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Рішення третейського суду, про скасування якого просив заявник, ухвалено після внесення зазначених змін до Закону.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 04.11.2015р. у справі № 6-2074цс15, положення пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», які містять заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної установи), поширюються на правовідносини з питань виконання, зміни, розірвання договору споживчого кредиту. Отже, суди дійшли помилкового висновку про те, що заборона на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів не поширюється на спори про захист прав банківських установ, тобто спори, в яких позивачем є банківська установа, а відповідачем - споживач.

Верховним Судом України також викладена правова позиція при прийнятті Постанови від 03.02.2016р. у справі №2630цс15, де вказано про те, що системний аналіз норм матеріального права дає підстави для висновку, що спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору, відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», незважаючи на наявність третейського застереження в договорі, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки цим Законом від 3 лютого 2011 року виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Відмежування цивільних правовідносин за участю споживачів від правовідносин з іншими суб'єктами здійснюється на підставі визначення правової форми їх участі в конкретних правовідносинах. Незалежно від предмета й підстав спору, а також незважаючи на те, хто звернувся з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1, учасники третейського розгляду: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Ван», про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 31.01.2014 року у справі №1518/15 в частинні солідарного стягнення заборгованості з ОСОБА_1 підлягає задоволенню, оскільки відносини, що виникли між сторонами спору та були предметом розгляду в третейському суді, пов'язані з виконанням зобов'язань по кредитному договору, кредит за яким надавався на споживчі потреби, правовідносини за основним договором виникли зі споживчого кредиту, враховуючи той факт, що на час ухвалення Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків оскаржуваного рішення - 31.01.2014 року, діяла редакція Закону України «Про третейські суди», якою передбачена заборона на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), справа, у якій прийнято оскаржуване рішення третейського суду, у відповідності до вимог п.14 ч.1 ст.6 Закону України «Про третейські суди» не була підвідомча третейському суду відповідно до Закону.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 2, 5, 6, 51, 55, 57 Закону України «Про третейські суди», ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 2, 210, 389-4, 389-5, 389-6 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1, учасники третейського розгляду: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Ван», про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 31.01.2014 року у справі №1518/15, в частині, в якій провадження у справі не закрито - задовольнити.

Скасувати рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 31.01.2014 року у справі №1518/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія ВАН» про стягнення заборгованості, в частині про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_1.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя