Справа № 369/6091/16-ц
Провадження № 2/369/2899/16
РІШЕННЯ

Іменем України

25.07.2016 року Києво - Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Дубас Т.В.

при секретарі Дідур М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом за позовом ПАТ «ОСОБА_1 МКБ» до ОСОБА_2, третя особа ТОВ «Інтерфудс» про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття у власність,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПАТ «ОСОБА_1 МКБ» звернулось до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що між ПАТ «ОСОБА_1 МКБ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтерфудс» було укладено Договір про надання кредиту у формі кредитної лінії № SME_WC/05575 від 07 вересня 2011 року.

Відповідно до умов п. 2 частини 1 Кредитного договору сторони прийшли до згоди, що процентна ставка за користування кредитом у період з 07 вересня 2011 року по 06 вересня 2012 року є фіксованою, а у період з 07 вересня 2012 року по 06 вересня 2014 року є Плаваючою.

Фіксована процентна ставка на дату укладення Кредитного договору дорівнює 17 % і може змінюватись відповідно до Кредитного договору.

Позивач взяті на себе зобовязання щодо надання позичальнику кредитних коштів, згідно Кредитного договору, виконав в повному обсязі. Фактично позичальнику було надано транш в сумі 3 500 000 грн., що підтверджується меморіальним валютним ордером № 8123378 від 14 вересня 2011 р. Згідно п. 2 частини 1 Кредитного договору цільове використання Кредиту в сумі 3 500 000 надано позичальнику не Рефінансування заборгованості у ПАТ «Укрсоцбанк» за Договором відновлювальної кредитної лінії № 24-11/102 від 23 травня 2007 року.

У відповідності до п. 6.1., 6.2. частини 2Кредитного договору, за несвоєчасне виконання позичальником боргових зобовязань, позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого / несвоєчасно сплаченого платежу за кожний день такого прострочення.

Заборгованість позичальника за кредитним договором станом на 03 липня 2016 року складає: 2 830 597,36 гривень з яких: 2 653 474,00 грн. сума нарахованих і не сплачених відсотків; 177 126,36 грн. сума пені за несвоєчасну сплату відсотків.

З метою забезпечення виконання зобовязань позичальника за кредитним договором між банком, як іпотеко держателем, та ОСОБА_3, як іпотекодавцем був укладений Договір іпотеки № SME_WC/05575/S-6, який посвідчений 07 вересня 2011 року. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за № 1032, предметом якого є земельна ділянка, пл.. 0,167 га, кадастровий номер :01:100:033 що розташована: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка, вул. Різдвяна, 56.

Позичальник в односторонньому порядку відмовився виконувати взяті на себе зобовязання щодо сплати процентів за користування кредитними коштами за Кредитним договором та повернення кредитних коштів, в передбачені Кредитним договором строки.

Відповідно до п. 3.1.5. Договору іпотеки, банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки та одержати задоволення своїх вимог з вартості предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця або позичальника в разі, зокрема, якщо момент настання строку виконання будь-якого зобовязання за Кредитним договором воно не буде виконано в повному обсязі.

Тому позивач просив у рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерфудс» за Договором про надання кредиту у формі кредитної лінії № SME_WC/05575 від 07 вересня 2011 року в розмірі 2 830 597,36 грн. звернути стягнення на належну ОСОБА_2 на підставі права власності земельну ділянку, яку було передано в іпотеку Публічному акціонерному товариству «ОСОБА_1 МКБ» в якості забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором, шляхом визнання за Публічним акціонерним товариством «ОСОБА_1 МКБ» права власності на земельну ділянку, пл. 0,167 га, цільове призначення для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:100:0339, що розташована: Київська область, Києво-Святошинський р-н, с. Білогородка, вул. Різдв»яна, 56, ринкова вартість якої становить 681 531,34 грн. Стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задоволити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував та просив в позові відмовити.

Третя особа про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Суд заслухавши пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, 07 вересня 2011 року між ПАТ «ОСОБА_1 МКБ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтерфудс» було укладено Договір про надання кредиту у формі кредитної лінії № SME_WC/05575.

Відповідно до умов п. 2 частини 1 Кредитного договору сторони прийшли до згоди, що процентна ставка за користування кредитом у період з 07 вересня 2011 року по 06 вересня 2012 року є фіксованою, а у період з 07 вересня 2012 року по 06 вересня 2014 року є Плаваючою.

Фіксована процентна ставка на дату укладення Кредитного договору дорівнює 17 % і може змінюватись відповідно до Кредитного договору.

Позивач взяті на себе зобовязання щодо надання позичальнику кредитних коштів, згідно Кредитного договору, виконав в повному обсязі. Фактично позичальнику було надано транш в сумі 3 500 000 грн., що підтверджується меморіальним валютним ордером № 8123378 від 14 вересня 2011 р. Згідно п. 2 частини 1 Кредитного договору цільове використання Кредиту в сумі 3 500 000 надано позичальнику не Рефінансувння заборгованості у ПАТ «Укрсоцбанк» за Договором відновлювальної кредитної лінії № 24-11/102 від 23 травня 2007 року.

У звязку з неналежним виконання умов кредитного договору у третьої особи ТОВ «Інтерфудс» існує заборгованість станом на 03 липня 2016 року яка складає: 2 830 597,36 гривень з яких: 2 653 474,00 грн. сума нарахованих і не сплачених відсотків; 177 126,36 грн. сума пені за несвоєчасну сплату відсотків.

З метою забезпечення виконання зобовязань позичальника за кредитним договором між банком, як іпотеко держателем, та ОСОБА_3, як іпотекодавцем був укладений Договір іпотеки № SME_WC/05575/S-6, який посвідчений 07 вересня 2011 року. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за № 1032, предметом якого є земельна ділянка, пл.. 0,167 га, кадастровий номер :01:100:033 що розташована: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка, вул. Різдвяна, 56.

Відповідно до п. 3.1.5. Договору іпотеки, банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки та одержати задоволення своїх вимог з вартості предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця або позичальника в разі, зокрема, якщо момент настання строку виконання будь-якого зобовязання за Кредитним договором воно не буде виконано в повному обсязі.

Згідно п. 6.1. Іпотечного договору іпотекодежатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання позичальником будь-яких умов кредитного договору та/або іпотекодавцем будь-яких умов цього договору, а також інших випадках, передбачених цим Договором та/або кредитним та/або законодавством України.

Звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізація здійснюється або за рішенням суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса, або згідно з домовленістю сторін про задоволення вимог іпотеко держателя, згідно умов п.п. 6.2.1., 6.2.2., п. 6.2. цього Договору (застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя), якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п. 6.2. Іпотечного договору сторони домолись, що задоволення вимог іпотекодержателя може здійснюватись за рішенням іпотекодержателя у наступному порядку: п. 6.2.1. у випадку набуття іпотеко держателем права звернення стягнення на предмет іпотеки, іпотекодавець передає іпотекодержателю, а іпотеко держательнабуває у власність предмет іпотеки в рахунок виконання зобовязання за кредитним договором та інших витрат, передбаченим цим договором.

Сторони домовились, що з моменту прийняття іпотекодержателем письмового рішення про набуття предмета іпотеки у власність іпотекодавець передає іпотекодержателю, а іпотекодержатель набуває право власності на предмет іпотеки та набуває право зареєструвати відповідно до чинного законодавства, своє право власності на предмет іпотеки.

Підписанням цього договору іпотекодавець засвідчує, що він надає іпотекодержателю згоду на перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя за власним одноосібним письмовим рішенням іпотекодержателя про набуття предмета іпотеки у власність іпотекодавець підписанням цього договору засвідчує, що наявність будь-яких інших документів, крім цього Договору та письмового рішення іпотекодержателя про набуття предмета іпотеки у власність, для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки не вимагається.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про іпотеку», визначено що іпотека вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотеко держатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Стаття 7 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що за рахунок предмету іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 33 Закону «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно ч.4 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса.

Згідно із частиною третьою статті 36 Закону України Про іпотеку договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України Про іпотеку.

Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).

Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Верховний Суд України розглядаючи 30 березня 2016 р. справу № 6-1851цс15 про звернення стягнення на предмет іпотеки висловив свою правову позицію, згідно якої зазначив що при вирішенні даної категорії справ судам слід встановити наявність чи відсутність згоди іпотекодавця на позасудовий спосіб врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань, а також здійснення виконавчого напису нотаріусом, як правову підставу для реєстрації права власності іпотекодержателя, якщо такі умови передбачені умовами договору іпотеки.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме п.п. 6.2. та 6.2.1. іпотечного договору, сторони домолись, що задоволення вимог іпотекодержателя може здійснюватись за рішенням іпотекодержателя у наступному порядку: п. 6.2.1. у випадку набуття іпотеко держателем права звернення стягнення на предмет іпотеки, іпотекодавець передає іпотекодержателю, а іпотекодержатель набуває у власність предмет іпотеки в рахунок виконання зобовязання за кредитним договором та інших витрат, передбаченим цим договором. Сторони домовились, що з моменту прийняття іпотекодержателем письмового рішення про набуття предмета іпотеки у власність іпотекодавець передає іпотекодержателю, а іпотекодержатель набуває право власності на предмет іпотеки та набуває право зареєструвати відповідно до чинного законодавства, своє право власності на предмет іпотеки.

Беручи до уваги положення іпотечного договору, та відповідну правову позицію Верховного суду України у справі № 6-1851цс15, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог позивача, оскільки передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки є позасудовим способом врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки і суд не наділений повноваженнями вирішувати вказане питання таким способом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови у вимогах позову.

Відповідно до ст.ст. 15, 16, 525, 526, 572, 575, 1054 ЦК України, Закону України «Про Іпотеку», та керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові ПАТ «ОСОБА_1 МКБ» до ОСОБА_2, третя особа ТОВ «Інтерфудс» про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття у власність відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня його оголошення.

Суддя Дубас Т.В.