У х в а л а

"03" серпня 2016 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва БАРТАЩУК Л.П., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою, -

в с т а н о в и в :

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява.

При вивченні позовної заяви встановлено наступне.

Відповідно до ст. 122 ЦПК України, суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому ЦПК України.

Згідно із ст. 119 ЦПК України, позовна заява, зокрема, повинна містити: найменування суду, до якого подається позовна заява, ім'я (найменування) позивача та відповідача (відповідачів), їх місце проживання або місцезнаходження, поштовий індекс, номер засобів зв'язку, зміст позовних вимог, ціна позову щодо вимог майнового характеру, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину (посилання на докази), наявність підстав для звільнення від доказування, перелік документів, що подаються до позовної заяви.

Згідно з ч. 5 ст. 119 ЦПК України, - до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату позивачем судового збору.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно з абз. 2 пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставки судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру, становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що станом на день постановлення ухвали становить 551,2 грн.

Як вбачається з позовної заяви і доданих до неї документів, позивачем заявлені дві вимоги немайнового характеру - про визнання відповідача особою, що втратила право користування жилим приміщенням у квартирі та про виселення відповідача з квартири, однак, згідно квитанції, судовий збір сплачено за одну вимогу немайнового характеру.

Зі змісту позовної заяви убачається, що позивач в обґрунтування вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням посилається як на ст.. 71 ЖК України, так і на ст. 405 ЦК України, не врахувавши, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши водночас одну із таких вимог:

1) про позбавлення права власності на житлове приміщення;

2) про позбавлення права користування житловим приміщенням;

3) про визнання особи безвісно відсутньою;

4) про оголошення фізичної особи померлою, та те, що спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані зі зняттям з реєстрації місця проживання, є Закон № 1382-IV, положення статті 7 якого підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Крім того, вимога про виселення ОСОБА_2 з квартири за адресою: АДРЕСА_1 не обґрунтована у позовній заяві, яка надійшла до суду, також, не містить доказів, що підтверджують обставини, на які має бути посилання у заяві, оскільки виселення є категорією житлового законодавства, тому при розгляді цивільних справ за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення предметом доказування є втрата права на житло, або взагалі його відсутність, або інші передбачені ЖК УРСР підстави для позбавлення права на житло.

Враховуючи те, що вищевказані недоліки заяви перешкоджають суду відкрити провадження у справі, вважаю, що доцільно встановити позивачу строк для їх усунення.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст. 119 ЦПК України підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, оскільки зазначені недоліки перешкоджають суду відкрити провадження у справі.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою - залишити без руху, роз'яснивши, що зазначені в ухвалі недоліки мають бути усунені у 5-ти денний строк з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання ухвали суду у встановлений строк позовна заява буде вважатися неподаною, повернута позивачеві, що не є перешкодою для повторного звернення до суду з належним чином оформленою позовною заявою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ