Справа № 266/1997/15-ц
Провадженя№ 2/266/56/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2016 м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Курбановой Н.М.,

при секретарі Макогон С.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсним договорів купівлі-продажу, витребування автомобіля та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування автомобіля та визнання права власності на нього.

В остаточно уточненій редакції позовних вимог зазначив, що між ним та відповідачкою ОСОБА_2 був укладений договір позики-застави, за яким позивач передав грошові кошти з кінцевою датою повернення 27.08.2009 року, але грошові кошти не повернуті до теперішнього часу. У відповідності до договору, ОСОБА_2 був переданий у якості забезпечення виконання зобовязань автомобіль Subaru Tribecaта видана йому генеральна довіреність на розпорядження вказаним авто. Також, за умовами договору позики-застави була встановлена заборона на відчуження цього автомобілю. Однак, відповідачкою ОСОБА_2 була укладена та нотаріально посвідчена довіреність від 15.05.2009 року, якою вона передала автомобіль у розпорядження ОСОБА_7 Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 12.04.2012 року вказана довіреність визнана недійсною. В подальшому відповідач ОСОБА_7 передав даний автомобіль в порядку передоручення за довіреністю від 03.06.2009 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 Надалі ОСОБА_3 продав спірне авто ОСОБА_4 згідно довідці-рахунку №666483 від 05.04.2011р., а ОСОБА_4 продав автомобіль ОСОБА_5 згідно довідці-рахунку №980278 від 10.11.2011р.Просив суд визнати недійсними договори купівлі-продажу легкового автомобілю марки Subaru Tribeca, 2008 року випуску, двигун V=3630 cub.cm., шасі (кузов, рама) № 4S4WX92D184410817: а саме договір купівлі-продажу від 14.06.2009 року спірного легкового автомобілю між ОСОБА_2 та ОСОБА_3; договір купівлі-продажу від 05.06.2011 року між ОСОБА_3та ОСОБА_4; договір купівлі-продажу від 10.11.2011 року між ОСОБА_4та ОСОБА_5; договір купівлі-продажу від 11.07.2013 року між ОСОБА_5та ОСОБА_6 Витребувати від ОСОБА_6 спірний автомобіль та передати автомобіль йому у власність.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав аналогічні пояснення викладені у позові та в уточненій позовній заяві, позов просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_6, допитаний в режимі відеоконференції, позовні вимоги не визнав та пояснив, що він є добросовісним набувачем спірного автомобілю і його право на цей автомобіль не може бути порушено. Позовні вимоги в частині визнання недійсними договорів купівлі-продажу, на його думку, не можуть бути задоволені, оскільки нормами ЦК України встановлені інші наслідки порушення заставодавцем правил про розпорядження предметом застави. Також у задоволенні позову просив відмовити з підстав пропущення строку позовної давності звернення до суду позивачем.

Представник відповідача ОСОБА_10, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги, підтримала доводи відповідача ОСОБА_6, надала аналогічні пояснення, просила у задоволені позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_11, допитаний в режимі відеоконференції, позовні вимоги не визнав та пояснив, що на законних підставах придав спірний автомобіль, при купівлі автомобіля та його наступному продажу він перевірявся по всі базам, заборон для його відчуження не було, таким чином він є добросовісним набувачем вказаного автомобіля.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до судового засідання не зявилися, про час, місце та дату розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, а тому суд вважає за можливим розглянути справу у їх відсутність, відповідно до наявних у справі доказів, на підставі вимог ст. 169 ЦПК України.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики-застави від 27.02.2009 року, за яким ОСОБА_1 передано заставне майно у вигляді автомобілю Subaru Tribeca, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та була встановлена заборона на відчуження цього транспортного засобу. Окрім того, ОСОБА_2 видана довіреність від 26.02.2009 року на імя ОСОБА_1 на розпорядження вищезазначеним автомобілем (а.с.3).

Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 26.07.2011 стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_12 на користь ОСОБА_1. суму боргу в розмірі 65 000 грн., відсотки у сумі 148720 грн., суму інфляції в розмірі 12870 грн. три відсотки річних в розмірі 3670 гривень, та пеню в розмірі 223275 грн., а всього 453535 гривень. В рахунок погашення заборгованості за договором позики-застави від 27 лютого 2009 року звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль марки SUBARU моделі TRIBECA випуску 2008 року, двигун V=3630cub.cm шасі (кузов,рама) № 4S4WX92D184410817, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2.

Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 22.10.2012 року визнано недійсною довіреність від 15.05.2009 року, видану від імені ОСОБА_2 на право користування та розпорядженням автомобілем Subaru Tribeca, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, транзитний знак 7570 на імя ОСОБА_13 та ОСОБА_7.

З рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 12.04.2012 року вбачається, що довіреністю від 03.06.2009 року ОСОБА_7, який діяв від імені ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_9 та ОСОБА_8 розпоряджатись належним ОСОБА_2 автомобілем марки SubaruTribeca, 2008 року випуску, транзитний знак 05 АХ 7570, строком до 15.05.2012 року без права передовіри, з правом виїзду за межі України. Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 12.04.2012 року вказана довіреність визнана недійсною.

Згідно з довідкою-рахунком №666483 від 05.04.2011р. ОСОБА_4 придбав автомобіль Subaru Tribeca, 2008 року випуску, шасі (кузов, рама) № 4S4WX92D184410817 (а.с. 5).

Відповідно до довідки-рахунку №№980278 від 10.11.2011р. ОСОБА_5 придбала автомобіль SubaruTribeca, 2008 року випуску, шасі (кузов, рама) № 4S4WX92D184410817 (а.с. 6).

Перехід права власності на спірний автомобіль також підтверджено і роздруківкою із бази даних «АМТ фізичних та юридичних осіб», надану Регіональним сервісним центром МВС у Волинській області ( а.с. 140-150)

Згідно з рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 10.11.2014 року узадоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про визнання недійсною угоди купівлі-продажу автомобіля, визнання права власності відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області рішення суду залишено без змін.

Статтею 215 ЦК України передбачено, що правочин є недійсним у зв'язку з недодержанням в момент його вчинення стороною (сторонами) загальних вимог, які необхідні для чинності правочину, передбачених статтею 203 ЦК України.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у випадку, коли для розпорядження предметом застави була необхідною згода заставодержателя (частина друга статті 586 Цивільного Кодексу України), правочин заставодавця щодо розпорядження предметом застави, вчинений без згоди заставодержателя після укладення договору застави, не може бути визнаний недійсним за позовом заставодержателя, оскільки в пункті 2 частини другої статті 592 Цивільного Кодексу України встановлено інші підстави порушення заставодавцем правил про розпорядження предметом застави.

Частиною 2 ст. 586 Цивільного Кодексу України визначено, що заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 592 Цивільного Кодексу України, заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, а якщо його вимога не буде задоволена, звернути стягнення на предмет застави у разі порушення заставодавцем правил про розпорядження предметом застави.

Статтею 10 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" передбачено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права відчужувати, особа, яка придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі ст. 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна, добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Як вбачається із Витягу із Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 15 січня 2016 року, обтяження на легковий автомобіль марки SUBARU TRIBECA, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_2. номер кузова 4S4WX92.D1844I0817, згідно договору позики-застави від 27 лютого 2009 року, укладеного між ОСОБА_14 та ОСОБА_2 не реєструвались, інформація у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відсутня ( а.с. 220 )

Таким чином, договори купівлі-продажу від 14 червня 2009 року, від 5 квітня 201І року, від 10 листопада 2011 року та від 11 липня 2013 року не можуть бути визнаними недійсними, оскільки нормами Цивільного Кодексу України встановлено інші наслідки порушення заставодавцем правил про розпорядження предметом застави.

Як зазначено у абзаці 4 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до частини 5 ст. 12 ЦК України добросовісність набувача презюмується. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування у нього цього майна.

Відповідачка ОСОБА_15, на підставі рішення Приморського райсуду м. Маріуполя від 10.11.2014 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_15 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнана добросовісним набувачем даного автомобіля, що в наступному давало їй право розпорядитися вказаним автомобілем, як власнику, уклавши договір купівлі-продажу вказаного автомобіля з ОСОБА_6, який також є добросовісним набувачем спірного автомобіля.

Рішення Приморського райсуду м. Маріуполя від 10.11.2014 року набрало законної сили на підставі ухвали Апеляційного суду Донецької області від 29.01.2015 року.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду, яке набрало законної сили, є преюдиціальними при розгляді даної справи та враховується судом при прийнятті остаточного рішення по справі.

Відповідно до ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій вінпередав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач не є власником, а є заставодержателем спірного майна, тому, відповідно до ст. 388 ЦК України, не має правових підстав для витребування у добросовісного набувача ОСОБА_6 автомобіля та визнання за собою права власності на вказаний автомобіль.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 10, 60,61, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 о ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу легкового автомобіля марки Subaru Tribeca, 2008 року випуску, двигун V=3630 cub.cm., шасі (кузов, рама) № 4S4WX92D184410817, укладеного 14.06.2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Григоровичем- відмовити.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу легкового автомобіля марки Subaru Tribeca, 2008 року випуску, двигун V=3630 cub.cm., шасі (кузов, рама) № 4S4WX92D184410817, укладеного 05.06.2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Янкелевичем- відмовити.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу легкового автомобіля марки Subaru Tribeca, 2008 року випуску, двигун V=3630 cub.cm., шасі (кузов, рама) № 4S4WX92D184410817, укладеного 10.11.2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - відмовити.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про визнання недійсним договору купівлі-продажу легкового автомобіля марки Subaru Tribeca, 2008 року випуску, двигун V=3630 cub.cm., шасі (кузов, рама) № 4S4WX92D184410817, укладеного 11.07.2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - відмовити.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про визнання права власності та витребування та передачу легкового автомобіля марки Subaru Tribeca, 2008 року випуску, двигун V=3630 cub.cm., шасі (кузов, рама) № 4S4WX92D184410817, реєстарційний номер №АС1114ВІ - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області шляхом подачі до Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Курбанова Н. М.