АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2016 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Соколової В.В.

- Пікуль А.А.

при секретарі - Сімаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_3 Руденка Олександра Валерійовича на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 11 квітня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк», третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_7 про визнання правочину удаваним та застосування наслідків удаваності правочину, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 11 квітня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк», третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_7 про визнання правочину удаваним та застосування наслідків удаваності правочину відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_3 адвокат Руденко Олександр Валерійович подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 11 квітня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин справи. Суд не надав належної оцінки тому, що виконання банком укладеного договору цільового кредиту на суму 27 033,49 доларів США на купівлю автомобіля відбулося шляхом перерахування на користь продавця грошових коштів в розмірі 121 552,00 грн., що є еквівалентом суми кредиту в національній валюті. Тобто, поза увагою суду залишилося те, що даний договір є удаваним правочином, так як його було укладено з метою приховання іншого правочину - кредитного договору в національній валюті. Представником відповідача було визнано, що фактично кредитні кошти були надані ОСОБА_3 в гривнях. Таким чином, до правовідносин, що виникли між сторонами, підлягають застосування норми закону, які регулюють правовідносини з надання кредиту в національній валюті, що не враховано судом першої інстанції.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 Руденко Олександр Валерійович повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» в судове засідання не з»явився. про день та час слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив, а тому, колегія суддів вважає можливим розгляд справи у його відсутності.

Третя особа ОСОБА_7 в судовому засіданні повністю підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02 червня 2008 року між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ніко - Україна» було укладено договір поставки та купівлі - продажу нового автомобіля Mitsubishi Outlander 2.4.

Пунктом 2.2. договору сторони погодили, що загальна вартість товару становить 143 102,00 грн..

08 липня 2008 року між ОСОБА_3 та Закритим акціонерним товариством «Альфа банк», яке, в подальшому, змінило назву на Публічне акціонерне товариство «Альфа банк», було укладено кредитний договір № 700007649.

Відповідно до умов пунктів 2.1, 2.2., 2.3 розділу 1 договору, сторони погодили, що банк надає позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті, в розмірі 27 033,49 доларів США, під відсоткову ставку 14,99% річних та кінцевим терміном повернення до 09 липня 2015 року.

Пунктом 2.4 договору було визначено, що цільовим використанням кредиту є придбання транспортного засобу Mitsubishi Outlander 2.4, д.н.з. НОМЕР_1, згідно з договором купівлі - продажу, укладеним між позичальником та ТОВ «Ніко - Україна» №0806-02004 від 02 червня 2008 року,

В пункті 2.7 договору зазначено, що у разі надання кредиту в валюті долар США, позичальник здійснює продаж іноземної валюти, отриманої як кредитні кошти за договором, за безготівковим курсом, встановленим банком на день здійснення валютообмінної операції та одразу зараховує отриману в результаті такої операції суму в національній валюті України на поточний рахунок. Позичальник доручає банку перерахувати кошти з поточного рахунку (в тому числі від продажу валюти), з поточного рахунку позичальника на рахунок продавця ТОВ «Ніко - Україна».

Договорами від 18 листопада 2008 року та від 09 квітня 2015 року до договору № 700007649 вносилися зміни щодо порядку сплати простроченої заборгованості по сплаті процентів та основного боргу, а також встановлено нову кінцеву дату повернення кредиту до 09 липня 2018 року.

Звертаючись до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» про визнання правочину удаваним та застосування наслідків удаваності правочину, ОСОБА_3 посилався на те, що підписання договору № 700007649 було спрямовано на приховання іншого правочину, а саме- надання кредиту в національній валюті, а тому спірний договір є удаваним правочином, та при існуючих між сторонами правовідносинах варто застосовувати норми закону, які регулюють надання кредиту в гривні.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що в момент підписання договору № 700007649 сторони належним чином досягли згоди щодо всіх умов договору, зокрема, і погодили валюту надання кредиту, у вказаній редакцій договір виконувався протягом певного часу, а тому, відповідно до вимог ст. 235 ЦК України, даний правочин не може вважатися удаваним.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції зроблений на підставі повного та об'єктивного дослідження наявних в матеріалах справи доказів та в повній мірі відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги правильність висновків суду не спростовують, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством «Альфа Банк» було укладено кредитний договір № 700007649 від 08 липня 2008 року.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частинами 1,2 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

В договорі № 700007649 було визначено всі істотні умови, що характерні для такого типу договорів.

З наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за кредитним договором № 700007649 вбачається, що сторони приступили до виконання договору у відповідності до його умов, а саме: банком було надано кредитні кошти в іноземній валюті - доларах США, а ОСОБА_3 протягом тривалого часу здійснювалася погашення кредиту в доларах США.

Перерахування кредитних кошті на рахунок ТОВ «Ніко - Україна» в національній валюті гривні відбувалося також у відповідності до умов договору № 700007649 та за дорученням позичальника ОСОБА_3.

Відповідно до ст. 235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Згідно пункту 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06 листопада 2009 року, за удаваним правочином з сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін

виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

З встановлених фактичних обставин справи та досліджених доказів судом вірно встановлено, що правовідносини, які виникли між сторонами після укладення кредитного договору 02 червня 2008 року є кредитними правовідносинами щодо надання та повернення кредитних коштів в іноземній валюті - доларах США.

Доводи апеляційної скарги про те, що виконання банком договору про надання кредиту в іноземній валюті відбулося шляхом перерахування на користь продавця автомобіля грошових коштів в національній валюті, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції щодо відсутності підстав для визнання спірного договору удаваним, з наступних підстав.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Умовами Договору № 700007649 було передбачено, що кредит надається позичальнику однією сумою шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника.

Також договором передбачалося, що у разі надання кредиту в доларах США, позичальником проводиться валютообмінна операція по продажу іноземної валюти з подальшим негайним зарахуванням отриманої в результаті такої операції суми на поточний рахунок. Перерахування кредитних коштів ТОВ «Ніко - Україна» відбувається в національній валюті, в тому числі, і за рахунок коштів, отриманих від продажу валюти, в якій було надано кредит.

Таким чином, перераховуючи на користь ТОВ «Ніко - Україна» грошові кошти в гривні, Публічне акціонерне товариство «Альфа Банк» діяло на виконання та у відповідності до умов договору № 700007649, з метою досягнення передбачених цим договором наслідків.

Інші доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції також не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_3Руденка Олександра Валерійовича відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 Руденка Олександра Валерійовича відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 11 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: