АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/340/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 58 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Придніпровського відділу ДВС Черкаського МУЮ, ОСОБА_8 філія Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, ОСОБА_9 про визнання недійсними торгів, протоколу проведення електронних торгів, визнання та скасування свідоцтва про право власності, державної реєстрації права власності, звільнення майна з - під арешту, -

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_6 звернувся у суд з позовом до Придніпровського відділу ДВС Черкаського МУЮ, ОСОБА_8 філія Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, ОСОБА_9 про визнання недійсними торгів, протоколу проведення електронних торгів, визнання та скасування свідоцтва про право власності, державної реєстрації права власності, звільнення майна з - під арешту.

Свої вимоги позивач обгрунтовував тим, що 20 липня 2015 року в поштовій скриньці знайшов конверт в якому був супровідний лист та ОСОБА_10 ДВ-310 державного виконавця про проведені електронні торги.

Згідно даного акту, складеного 9 червня 2015 року, дізнався про те, що 1/3 частина квартири №23 по вул. Ватутіна - 247, яка належить на праві власності позивачу на підставі свідоцтва про право на житло, виданого Придніпровським райвиконкомом м. Черкаси 04.04.2000 року, 29 травня 2015 року була реалізована ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України.

Згідно протоколу проведених електронних торгів № 84826 від 29.05.2015 року переможець торгів є ОСОБА_9, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_1 - 2 Хмельницької області. Стартова ціна складає 12962 грн. Ціна продажу придбаного майна становить 11313, 90 грн., гарантований внесок - 648,10 грн. Сума перерахованих коштів становить 12313, 90 грн.

Вважає дії державного виконавця незаконними, виходячи з того, що 26 липня 2013 року Придніпровським районним судом м. Черкаси було винесено вирок у справі №711/3841/13, згідно якого ОСОБА_6 було визнано у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України та призначено покарання з застосуванням ст. 69 КК України в виді п'яти років 12 днів позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю. На підставі ч. 1 ст. 71 КК їй за сукупністю вироків до призначеного покарання приєднати частково не відбуте покарання за вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 січня 2007 року остаточно призначити до відбуття п'ять років 3 місяця 29 днів позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.

На підставі даного вироку Придніпровським районним судом 13.08.2013 року було видано виконавчий лист про конфіскацію майна.

Статтею 64 Закону країни «Про виконавче провадження» передбачено, що майно, яке підлягає конфіскації, вилучається, реалізація конфіскованого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом, Порядок подальшого розпорядження конфіскованим майном, не реалізованим у порядку, визначеному статтею 62 цього Закону, та майном, яке не підлягає реалізації, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до п. 5.6.1. Інструкції про введення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від15.12.1999 р. за №74/5, арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби - в обмеженні права користування майном або вилученні в боржника та передачі на зберігання іншим особам. Згідно п. 5.6.2. Інструкції арешт застосовується для виконання рішення про конфіскацію майна боржника У відповідності до абз. 2 п, 7.6.6. Інструкції, не підлягає конфіскації і не включається до акта опису й арешту майно, на яке за законом не може бути звернено стягнення. Згідно Додатку Закону України «Про виконавче провадження», який встановлює перелік видів майна громадян, на яке не може бути звернено стягнення за виконавчими документами, на майно та предмети, що належать боржникові і праві власності або є його часткою у спільній власності, необхідні для боржника, членів його сім'ї та осіб, перебувають на його утриманні.

У відповідності до вищезазначеної постанови державного виконавця було накладено арешт та оголошено заборону на відчуження на 1/3 частку квартири № 23, що розташована за адресою м. Черкаси, вул. Ватутіна - 247.

При цьому, позивач зазначив, що квартира №23 по вул Ватутіна - 247 в м. Черкаси, на підставі Свідоцтва про право власності належить ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_6, так як у відповідності до ч.1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Це підтверджується свідоцтвом на право власності на житло, видане виконавчим комітетом Придніпровської районної ради м. Черкаси від 03.04.2000 року.

У відповідності до технічного паспорта на вищезазначену квартиру, квартира складається з 2 кімнат. Порядок користування та поділ квартири не проводився між власниками.

У виконавчому листі, що видав Придніпровський районний суд м. Черкаси 13.08.2013 року зазначено про конфіскацію всього майна, яке є власністю гр. ОСОБА_6. Тобто, судом було не визначено частку майна засудженого в спільній власності з іншими особами, яка підлягає конфіскації, Отже, 1/3 частина квартири, що належить ОСОБА_6 на праві приватної власності не може бути конфіскована та, в подальшому, реалізована так як вона є часткою у спільній власності та необхідна для боржника та членів його сім'ї.

А тому, позивач просив визнати недійсними електронні торги з продажу 1/3 частина квартири № 23, що розташована за адресою м. Черкаси, вул. Ватутіна - 247, визнати недійсним протокол проведення електронних торгів № 84826 від 29.05.2015 року, визнати недійсним ОСОБА_10 ДВ-310 від 09 червня 2015 року державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управлінні юстиції про проведені електронні торги, звільнити з під арешту та зняти заборону щодо здійснення відчуження 1/3 частина квартири №23, що розташована за адресою м. Черкаси, вул. Ватутіна - 247, яка належить ОСОБА_6.

Представник позивача згідно доручення ОСОБА_7 в судовому засіданні суду першої інстанції позовні вимоги уточнив та надав відповідну заяву, пояснивши, що помилково зазначив відповідачем ОСОБА_8 філію ДП «Інформаційний центр» МЮУ, та зазначив, що в засіданні суду відповідач ОСОБА_9 надав документи щодо того, що 14.07.2015 року приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу, ОСОБА_10, видала на ім'я ОСОБА_9 свідоцтво, за яким останньому, на підставі акту ДВ-310 про проведення електронних торгів, належить 1/3 частина квартира АДРЕСА_1. Зазначена 1/3 частина квартири раніше належала позивачу, ОСОБА_6. Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на електронних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника електронних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення електронних торгів, складання за результатами в проведення акта про проведення електронних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином. Такий висновок узгоджується й з нормами ст. ст. 650, 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги. Отже, ураховуючи те, що відчуження майна з електронних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені ч. 1-3 та 5.6 ст. 203 ЦК України ( ч. 1 ст. 215 цього Кодексу). У відповідності до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства , а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Як зазначалося вище, 1/3 частина квартири, що належить позивачу на праві приватної власності не може бути конфіскована та в, подальшому, реалізована так як вона є часткою у спільній частковій власності та необхідна для боржника та членів його сімї.

А тому, уточнивши позовні вимоги, позивач просив визнати недійсними електронні торги з продажу 1/3 частини квартири № 23, що розташована за адресою м. Черкаси вул. Ватутіна - 247, визнати недійсним протокол проведення електронних торгів № 84826 від 29.05. 2015 року, визнати недійсним Акт ДВ 310 від 09 червня 2015 року державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції про проведені електронні торги, визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 на імя ОСОБА_9, що видане 14 липня 2015 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_10, скасувати державну реєстрацію права власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 на імя ОСОБА_9, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, паспорт громадянина України, серія та номер: СМ 923588, виданий 07.04.2007 року Золотоніським МРВ УМВС України в Черкаській області, звільнити з під арешту та зняти заборону щодо здійснення відчуження 1/3 частина квартири № 23, що розташована за адресою м. Черкаси вул. Ватутіна - 247, яка належить ОСОБА_6.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 листопада 2015 року в позові ОСОБА_6 до Придніпровського відділу ДВС Черкаського МУЮ, ОСОБА_8 філія Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, ОСОБА_9 про визнання недійсними торгів, протоколу проведення електронних торгів, визнання та скасування свідоцтва про право власності, державної реєстрації права власності, звільнення майна з - під арешту відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_6 - ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу на рішення , в якій просить скасувати рішення, так як вважає його незаконним та необґрунтованим, ухваленим із порушенням норм матеріального та процесуального права, ухваливши нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_6

Заслухавши суддю-доповідача, сторони по справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції до скасування з ухваленням нового рішення з наступних підстав.

Так, розглядаючи спірні правовідносини та відмовивши позивачу у задоволенні позовних вимог про визнання недійсними торгів, протоколу проведення електронних торгів, визнання та скасування свідоцтва про право власності, державної реєстрації права власності, звільнення майна з - під арешту, суд першої інстанції виходив з того, що прилюдні електронні торги проведено з дотриманням норм законодавства, а питання поділу квартири спростовується тим, що позивач має на праві власності 1/3 частину квартири, що є достатнім для продажу його частки.

Проте, з таким висновком неможливо погодитись виходячи з наступного.

Так, з матеріалів справи установлено, що 26 липня 2013 року Придніпровським районним судом м. Черкаси було винесено вирок у справі №711/3841/13, згідно якого ОСОБА_6 було визнано у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України та призначено покарання з застосуванням ст. 69 КК України в виді п'яти років 12 днів позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю. На підставі ч. 1 ст. 71 КК їй за сукупністю вироків до призначеного покарання приєднати частково не відбуте покарання за вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 січня 2007 року остаточно призначити до відбуття п'ять років 3 місяця 29 днів позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю (а.с.11-13).

На підставі даного вироку Придніпровським районним судом 13.08.2013 року було видано виконавчий лист про конфіскацію майна.

Квартира №23 по вул. Ватутіна - 247 в м. Черкаси, на підставі Свідоцтва про право власності належить ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_6, виданого виконавчим комітетом Придніпровської районної ради м. Черкаси від 03.04.2000 року (а.с.7-8).

Згідно протоколу проведених електронних торгів № 84826 від 29.05.2015 року, переможцем торгів є ОСОБА_9, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_1 - 2 Хмельницької області. Стартова ціна складає 12962 грн. Ціна продажу придбаного майна становить 11313, 90 грн., гарантований внесок - 648,10 грн. Сума перерахованих коштів становить 12313, 90 грн. (а.с.6).

За наслідками проведених електронних торгів, приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_10 14 липня 2015 року видано свідоцтво про те, що відповідно до ст. 66 Закону України «Про виконавче провадження» та на підставі акту ДВ-310 про проведені електронні торги, затвердженого начальником Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції 9 червня 2015 року, ОСОБА_9 належить на праві власності майно, що складається з 1/3 частини квартири 23, що знаходиться в м. Черкаси по вул. Ватутіна у будинку 247 (а.с.42).

При цьому, звертаючись до суду з позовними вимогами, позивач просив визнати недійсними електронні торги з продажу 1/3 частини квартири №23 по вул. Ватутіна - 247 в м. Черкаси, визнати недійсним протокол проведення електронних торгів №84826 від 29.05.2015 року, визнати недійсним акт ДВ-310 від 9 червня 2015 року державного виконавця, визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на 1/3 частину квартири №23 по вул. Ватутіна - 247 в м. Черкаси на імя ОСОБА_9, скасувати державну реєстрацію права власності на 1/3 частину даної квартири на імя ОСОБА_9 та звільнити з під арешту і зняти заборону щодо здійснення відчуження 1/3 частини даної квартири (а.с.54-55).

Можливість звернення стягнення на частку майна боржника у випадках, коли він володіє майном спільно з іншими особами, передбачається ч. 6 ст. 52 Закону «Про виконавче провадження», стягнення на майно боржника звертається в розмірі й обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Отже, вирішення такого процесуального питання необхідне для примусового виконання рішення у разі звернення стягнення на майно.

Відповідно до ст. 355 ЦК майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Визначення часток у праві спільної часткової власності регламентовано ст. 357 ЦК, згідно з якою частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного із співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

Порядок визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, встановлено ст. 379 ЦПК.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного виконавця.

Отже, згідно зі ст. 379 ЦПК право на звернення до суду з поданням про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, має лише державний виконавець.

Згідно з ч. 2 ст. 379 ЦПК суд у десятиденний строк розглядає питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення цього питання.

Під час розгляду питання щодо визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, суд має враховувати думку самого боржника, стягувача та заінтересованих осіб.

До заінтересованих осіб може бути віднесено співвласників спільного з боржником майна, це можуть бути чоловік або дружина боржника у виконавчому провадженні (якщо майно належить на праві спільної сумісної власності) або інші особи (якщо майно належить на праві спільної часткової власності).

Подання державного виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, має бути розглянуте за правилами виключної підсудності.

Судами в порядку ст. 379 ЦПК розглядаються подання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, не лише за виконавчими листами, виданими за судовими рішеннями у цивільних справах, а й за виконавчими листами, виданими за судовими рішеннями, постановленими у порядку господарського, адміністративного та кримінального судочинства.

Слід зазначити, що за правилами ст. 379 ЦПК суд не просто визначає, а саме виділяє частину майна з метою подальшого звернення стягнення на неї.

При цьому, з матеріалів виконавчого провадження по виконанню вироку в частині конфіскації майна ОСОБА_6, які надані на вимогу апеляційного суду, встановлено, що державний виконавець не звертався до суду з поданням про визначення частки майна ОСОБА_6 та виділення його в натурі як самостійного обєкта нерухомості.

Порядок реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів регулюється Тимчасовим порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 16 квітня 2014 року N 656/5 .

Відповідно до ОСОБА_10 державного виконавця про проведені електронні торги від 09.06.2015 року 1/3 частина квартири, що розташована за адресою м. Черкаси по вул. Ватутіна - 247 реалізована 29.05.2015 року Державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, відповідно до ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 16.04.2014 року, через систему електронних торгів арештованим майном (СЕТАМ).

Згідно протоколу проведення електронних торгів № 84826 від 29.05.2015 року переможцем торгів є ОСОБА_9, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 - 3 Хмельницької області. Початкова ціна складала 12962,00 грн., ціна продажу придбаного майна становить 12313, 90 грн. Сума коштів надійшла на депозитний рахунок Придніпровського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції 04.06.2015 року.

Також, з матеріалів справи установлено, що позивач у своїй заяві від 18.03.2013 року на імя начальника Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, зазначив, що з висновком та актом арешту майна ознайомлений та претензій щодо реалізації 1/3 частин двокімнатної квартири АДРЕСА_3 не має (а.с.86).

Однією з підстав обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказував - Інструкцію про проведення виконавчих дій, затверджену наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 № 74/5, однак, як на момент вчинення оскаржуваних дій, так і на момент розгляду даної цивільної справи, вона втратила чинність, а прилюдні електронні торги були проведені відповідно до Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 16 квітня 2014 року N 656/5 .

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених чч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, зокрема, у зв'язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства.

Як установлено судом, підставою для визнання торгів недійсними відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України позивачем зазначено недодержання державним виконавцем і ОСОБА_8 філією Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України під час проведення прилюдних торгів норм Закону та Тимчасового положення щодо визначення обєкта цих торгів, у результаті яких відбулось відчуження окремої частини квартири як окремого обєкту нерухомості, яка як і інші частини знаходяться в загальному користуванні співвласників, чим порушені їхні права.

Умови та порядок виконання рішень судів і інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку на час вчинення виконавчих дій, визначено Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5 і зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 року за № 865/4158 .

Цим Законом визначено загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання й компетенцію, а також учасників виконавчого провадження, закріплено їхні права та обов'язки, у тому числі право стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження (ст.ст. 1, 2, 5, 7, 10, 11, 111, 85 Закону).

Аналіз положень Закону й Інструкції № 74/5 від 15 грудня 1999 року свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють, як і ст. 650 ЦК України, такий спосіб реалізації майна, як його продаж на прилюдних торгах, і відсилають до інших нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України та Міністерства юстиції України, якими повинен визначатися порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна (ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» та пп. 5.11, 5.12 Інструкції № 74/5 від 15 грудня 1999 року).

Відповідно до положень указаних правових норм державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів, а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими державною виконавчою службою укладається відповідний договір (п. 5.11 Інструкції № 74/5 від 15 грудня 1999 року).

Правила ж проведення прилюдних торгів визначені Тимчасовим порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 16 квітня 2014 року N 656/5, який визначає, що прилюдні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну.

Таким чином, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а отже, є правочином.

Такий висновок узгоджується й з нормами ст. ст. 650, 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги.

Отже, ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені чч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу).

Разом із тим слід зазначити, що оскільки виходячи зі змісту ч. 1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Тимчасовим порядком.

Що стосується порушень, допущених державним виконавцем під час здійснення своїх повноважень, передбачених Законом, до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо (ст. ст. 18, 24-27, 32, 33, 55, 57 цього Закону), то такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом (зокрема, ч. 7 ст. 24, ч. 4 ст. 26, ч. 3 ст. 32, ч. 3 ст. 36, ч. 2 ст. 57, ст. ст. 55, 85 Закону).

Аналізуючи зміст норм права: ст. ст. 177, 179, 181, 182, 186, 188, 190, 191 ЦК України, які визначають поняття речі як обєкта цивільних прав, нерухомої речі, належність речі до подільної й неподільної залежно від можливості поділу або виділу частки з обєкта нерухомого майна, ст. 66 Закону України «Про виконавче провадження» щодо підготовки і проведення прилюдних торгів, слід дійти висновку про те, що обєктом реалізації з прилюдних торгів могло бути нерухоме майно, яке є обєктом цивільних прав (будівля, споруда, інші приміщення, земельна ділянка, підприємство як цілісний майновий комплекс (або його частина, виділена у встановленому законом порядку в окремий самостійний обєкт власності)), а не його частина, яка не набула статусу обєкта нерухомості в передбаченому законом порядку.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про правомірність здійснення продажу з прилюдних торгів частини квартири без вирішення питання щодо технічної можливості виділу в натурі даної частки з обєкта нерухомого майна й набуття нею статусу обєкта цивільних прав не можна визнати такими, що відповідають вимогам закону.

Аналогічні правові позиції висловлені Верховним Судом України в постанові від 18 вересня 2013 року та в постанові від 15 січня 2014 року у справі № 6-148цс13, відповідно до яких, об'єктом реалізації з прилюдних торгів може бути нерухоме майно, яке є об'єктом цивільних прав (будівля, споруда, інші приміщення, земельна ділянка, підприємство як цілісний майновий комплекс (або його частина, виділена у встановленому законом порядку в окремий самостійний об'єкт власності)), а не його частина, яка не набула статусу об'єкта нерухомості в передбаченому законом порядку. Висновки суду про правомірність здійснення продажу з прилюдних торгів частин внутрішнього об'єму цієї будівлі (окремих блоків) без вирішення питання щодо технічної можливості виділу в натурі цих часток з об'єкта нерухомого майна й набуття ними статусу об'єкта цивільних прав не можна визнати такими, що відповідають вимогам закону.

Окрім того, з матеріалів виконавчого провадження установлено, що звіт субєкта оціночної діяльності про вартість 1/3 частини №23 по вул. Ватутіна - 247 в м. Черкаси складено 25 березня 2014 року і видано відповідний висновок про вартість даного нерухомого майна, яка становила 12962,00 гривень станом на 25 березня 2014 року, і даний результат оцінки діяв протягом 6 місяців з дати оцінки.

Частиною третьою статті 62 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону.

Частинами другою четвертою статті 58 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено право сторін виконавчого провадження оскаржити результати оцінки майна та порядок їх оскарження до передачі майна на реалізацію.

У разі, коли сторона виконавчого провадження не реалізувала своє право оскарження звіту субєкта оціночної діяльності в передбачений законом строк, цей звіт про оцінку майна набуває чинності і є підставою для реалізації майна з прилюдних торгів за початковою ціною, визначеною у звіті (частина пята статті 58, частина третя статті 62 Закону України "Про виконавче провадження").

Частинами першою та п'ятою статті 58 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки нерухомого майна та майна, вартість якого перевищує сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності суб'єкта господарювання, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-III "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

В той же час, тільки 21.04.2015 року органом ДВС було подано заявку щодо реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, а 29.05.2015 року було проведено самі електронні торги з продажу 1/3 частини даної квартири за звітом про оцінку цього майна від 25 березня 2014 року, який втратив свою чинність.

Отже, оцінка нерухомого майна, на яке звернуто стягнення, здійснюється з метою визначення стартової ціни для здійснення подальшої реалізації арештованого нерухомого майна на прилюдних торгах. Ураховуючи предмет стягнення, яким є нерухоме майно, проведення оцінки здійснює незалежний суб'єкт оціночної діяльності на замовлення державного виконавця, який після складення акта опису та арешту майна, його вилучення, проведення оцінки й отримання звіту про оцінку майна передає його на реалізацію на прилюдних торгах у порядку і на умовах, визначених законодавством. Оцінка майна є дійсною впродовж шести місяців з моменту її проведення незалежно від строків передання та реалізації майна, на яке звернуто стягнення, на прилюдних торгах.

Тобто, прилюдні торги повинні відбутись у межах шестимісячного строку з моменту підписання звіту про оцінку майна, а після збігу цього шестимісячного строку обов'язковою умовою призначення й проведення прилюдних торгів є отримання нового звіту про оцінку майна. Проведення прилюдних торгів із реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, є порушенням установлених законодавством правил про порядок реалізації майна на прилюдних торгах, у тому числі правил про визначення стартової ціни реалізації майна, а саме: частини п'ятої статті 58 Закону України "Про виконавче провадження".

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України від 22 жовтня 2014 року у справі № 6-124цс14.

А тому, аналізуючи позовні вимоги позивача, положення норм чинного законодавства, наявні у справі матеріали, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими і вона підлягає до часткового задоволення, а саме в частині визнання недійсними електронних торгів з продажу 1/3 частини квартири №23 по вул. Ватутіна - 247 в м. Черкаси, визнання недійсним протоколу проведення електронних торгів №84826 від 29.05.2015 року, визнання недійсним акту ДВ-310 від 9 червня 2015 року державного виконавця, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на 1/3 частину квартири №23 по вул. Ватутіна - 247 в м. Черкаси на імя ОСОБА_9, скасування державної реєстрації права власності на 1/3 частину даної квартири на імя ОСОБА_9, а рішення суду першої інстанції до скасування з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_6

Відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження" на майно, яке не входить до Переліку видів майна, на яке не може бути звернено стягнення за виконавчими документами (додаток до цього Закону) допускається звернення стягнення на майно, яке полягає, зокрема, в його арешті та примусовій реалізації.

Отже, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення суду та може накладатись державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Наведений у додатку до Закону України "Про виконавче провадження" перелік видів майна громадян, на яке не може бути звернено стягнення за виконавчими документами, є єдиним для всіх випадків звернення стягнення на зазначене майно.

А тому, стосовно доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог позивачем щодо звільнення майна з під арешту і зняття заборони щодо здійснення відчуження 1/3 частини даної квартири, то колегія суддів вважає за необхідне відмітити, що дані вимоги стосуються дій державного виконавця під час здійснення своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна, тощо (ст. ст. 18, 24-27, 32, 33, 55, 57 цього Закону), а тому такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом (зокрема, ч. 7 ст. 24, ч. 4 ст. 26, ч. 3 ст. 32, ч. 3 ст. 36, ч. 2 ст. 57, ст. ст. 55, 85 Закону), і тому в цій частині вимог належить відмовити, оскільки дії державного виконавця мають інший порядок оскарження.

Зважаючи на встановлені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому, відповідно до положень ст.309 ЦПК України, підлягає до скасування з ухваленням нового рішення у справі з підстав викладених вище.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_6 - ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Придніпровського відділу ДВС Черкаського МУЮ, ОСОБА_8 філія Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, ОСОБА_9 про визнання недійсними торгів, протоколу проведення електронних торгів, визнання та скасування свідоцтва про право власності, державної реєстрації права власності, звільнення майна з - під арешту, - скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким:

- позовні вимоги ОСОБА_6 задовольнити частково;

- визнати недійсними електронні торги з продажу 1/3 частини квартири №23 по вул. Ватутіна - 247 в м. Черкаси, що належить ОСОБА_6;

- визнати недійсним протокол проведення електронних торгів №84826 від 29.05.2015 року щодо продажу 1/3 частини квартири №23 по вул. Ватутіна - 247 в м. Черкаси, що належить ОСОБА_6;

- визнати недійсним акт ДВ-310 від 9 червня 2015 року державного виконавця;

- визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на 1/3 частину квартири №23 по вул. Ватутіна - 247 в м. Черкаси на імя ОСОБА_9;

- скасувати державну реєстрацію права власності на 1/3 частину квартири №23 по вул. Ватутіна - 247 в м. Черкаси на імя ОСОБА_9;

- в іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :