Справа № 464/4552/16-ц
пр.№ 2/464/1372/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.07.2016 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючої - судді Бойко О.М.

при секретарі Кравс С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради про визнання права власності на частку у квартирі за набувальною давністю,-

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ними право власності за набувальною давністю на ? частку квартири АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_2. В обгрунтування позову покликається на те, щозгідно із розпорядженням органу приватизації № 282 від 06.05.1997 року дану спірну квартину було передано у спільну сумісну власності йому, третім особам ОСОБА_3, ОСОБА_4 та його матері ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 його матір ОСОБА_1 померла, у Зв»язку із чим відкрилась спадщина до складу якої увійшла належна їй частка у вказаній квартирі. Він є єдиним спадкоємцем після її смерті, однак, своєчасно не звернувшись із заявою про прийняття спадщини пропустив строк на її прийняття. Проте, після смерті матері він постійно проживає у спірній квартирі, добросовісно заволодівши її часткою, він відкрито та безперешкодно користуються нею, а тому вважає, що набув право власності на неї за набувальною давністю.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, дала пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просить позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні при вирішенні спору поклалась на розсуд суду.

Треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не з'явились, подали суду заяву, у якій зазначили, що позов підтримують та просять його задоволити, а справу розглядати у їх відсутності.

Заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Відповідно до ст.368 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 складаєтсья з двох кімнат, загальною площею 48,50 кв.м. та на праві спільної сумісної власності належить позивачу, третім особам ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2, що стверджується свідоцтвом про право власності на квартиру НОМЕР_1 від 06.05.1997 року.

Як вбачаєтсья із довідки з місця проживання про склад сім'ї та реєстрацію в спірній квартирі зареєстровані та постійно проживають позивач, та треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_2 проживала в квартирі до 05.12.2002 року. З 05.12.2002 року ОСОБА_2 проживала у Комунальному закладі Львівської міської ради «Львівський геріатричний пансіонат», оскільки хворіла лівостроннім геміпарезом.

Як вбачається із свідоцтва про смерть ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно ст.372 Цивільного кодексу України майно, що є у спільній сумісній власності може бути поділено між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Враховуючи принцип рівності часток у спільному майні, відсутність обставин, що свідчили б про відступ від рівності часток, суд вважає, що померлій ОСОБА_2 належала ? часка у праві власності на квартиру АДРЕСА_1.

Як вбачається із відповіді Шостої Львівської нотаріальної контори від 23.03.2016р. позивач є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2, однак, пропустив строк звернення із заявою про прийняття спадщини та проживав із спадкоємцем за різними адресами, а тому не вважається таким, що прийняв спадщину. Відтак, правовідносини щодо спадкування в даному випадку не виникли.

Як ствердив в судовому засіданні предстаник відповідача спадщина після смерті ОСОБА_2 відумерлою не визнавалась.

Судом встановлено, що позивач постійно користується квартирою АДРЕСА_1, в тому числі і часткою належною померлій ОСОБА_2

Відповідно до ст.344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

З огляду на наведене, та зважаючи на те, що позивач з 2006 року, добросовісно заволодівши часткою, належною померлій ОСОБА_2, відкрито та безперервно користується нею, суд вважає, що за ним слід визнати право власності за набувальною давністю на ? частку квартири АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_2.

На підставі ст.ст. 368, 372, 344 Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст.10, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

позов задоволити. Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на ? частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 10 днів після його проголошення.

Головуюча: