Справа №581/412/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1455/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Семеній Л. І.,

суддів - Бойка В. Б. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 21 липня 2016 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа орган опіки і піклування Липоводолинської селищної ради Сумської області,

про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 21 липня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Зобовязано ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_3 у спілкуванні з сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та у його вихованні.

Встановлено ОСОБА_3 порядок його участі у вихованні сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у формі систематичних побачень з ним кожної суботи з 15 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. та кожної неділі з 09 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв. у межах селища ОСОБА_6 без присутності матері.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 77,17 грн. судового збору.

ОСОБА_3 з рішенням суду, в частині встановлення порядку участі в спілкуванні та вихованні сина, не погодився і оскаржив його в апеляційному порядку. Посилається на незаконність рішення, неповне зясування обставин у справі, порушення судом норм матеріального права, та просить його скасувати й ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Зазначає, що відповідачка чинить перешкоди у повноцінному вихованні сина, оскільки у звязку з постійною зайнятістю на роботі позивач має можливість бачити сина лише у вихідні дні. Визначивши спосіб участі у вихованні, суд не врахував режим відпочинку дитини та фактично обмежив батьківські права заявника, заборонивши вивозити дитину за межі населеного пункту місця проживання матері. Крім того вказує на відсутність висновків органу опіки та піклування щодо розвязання спору.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_3, який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що з 27 жовтня 2012 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7, 9).

Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 19 жовтня 2015 року зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, а рішенням цього ж суду від 25 листопада 2015 року шлюб між сторонами розірваний (а.с. 8, 9). Після розірвання шлюбу сторони проживають окремо, дитина проживає з матірю.

ОСОБА_3 зареєстрований і проживає разом зі своїми батьками, а також співмешканкою і її дитиною по вул. Молодіжна, 41 у с. Панасівка Липоводолинського району Сумської області. Працює інспектором Липоводолинського ВП ГУНП в Сумській області, за місцем роботи і проживання характеризується позитивно (а.с.11, 13-16).

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання сімї позивача від 06 червня 2016 року, за місцем його проживання маються всі умови для виховання та проживання дитини, зокрема: будинок, загальною площею 95,3 кв. м, має чотири житлові кімнати, газове опалення, водопостачання, каналізацію, маються необхідні побутові прилади, санітарний стан добрий, у сімї підтримуються добрі стосунки, є легковий автомобіль, утримують підсобне господарство та обробляють земельну ділянку (а.с.12).

ОСОБА_4 разом із сином ОСОБА_5 і матірю проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, працює вчителем у Панасівській загальноосвітній школі.

За час окремого проживання батько з сином періодично бачиться та спілкується в основному в дитсадку, але їх спілкування є нетривалими, від одного до трьох разів на місяць, тривалістю близько 10 хвилин.

У звязку з непорозуміннями, що виникли між сторонами стосовно участі батька у вихованні сина та його зустрічей з ним, рішенням комісії з питань захисту прав дитини Липоводолинської РДА Сумської області від 16 листопада 2015 року №33, ОСОБА_3 рекомендовано звернутися до суду, для подальшого розгляду питання визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею (а.с.10).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення.

Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом.

Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Статтею 157 СК України передбачено обов'язок батьків, котрі проживають окремо, брати участь у вихованні дитини, вони мають право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитини, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Згідно з ч. ч. 5,6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

З врахуванням викладеного вище, суд першої інстанції дійшов належного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, однак при визначенні порядку участі позивача у спілкуванні та вихованні сина суд не звернув уваги на вище зазначені вимоги ч.ч.5,6 ст. 19 СК України та розглянув справу за відсутності письмового висновку органу опіки та піклування, що призвело до неправильного вирішення справи.

На виконання протокольної ухвали апеляційного суду органом опіки та піклування Липоводолинської районної державної адміністрації надано письмовий висновок щодо можливих варіантів участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, за яким запропоновано встановити наступний порядок: щонеділі з 9-00 год. до 20-00 год., без присутності матері, з можливістю зустрічей поза межами смт. Липова Долина.

Враховуючи те, що наданий висновок є достатньо обґрунтованим та не суперечить інтересам дитини, а також те, що фактів негативного впливу зі сторони батька на дитину не встановлено, позивач позитивно характеризується, має постійне місце роботи, задовільні умови проживання, взаємовідносини між батьком і сином добрі. Зібрані по справі докази, свідчать, що батько дитини бажає приймати участь у вихованні сина, спілкуватися з ним, мати спільні інтереси, колегія суддів вважає за можливе погодитися з цим висновком, в звязку з чим рішення суду в даній частині на підставі вимог ст.309 ЦПК України підлягає зміні.

При цьому сторони не позбавлені можливості в подальшому спільно змінювати способи та порядок спілкування батька з дитиною, зокрема, шляхом укладення згідно із положеннями ст. 157 СК України відповідного договору.

Керуючись ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 21 липня 2016 року в частині встановлення порядку участі у спілкуванні та вихованні сина змінити, встановивши часи для участі в спілкуванні та вихованні сина з 9-00 год. до 20-00 год. щонеділі з можливістю зустрічей поза межами смт. Липова Долина.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: