ухвала

іменем україни

25 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Леванчука А.О., Фаловської І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 24 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» (далі - КП «Харківські теплові мережі») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання за період з01 жовтня 2005 року до 31 липня 2011 року в poзмipi 258 грн 99 коп., посилаючись на те, що ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1, яка відключена від мереж централізованого опалення з встановленням індивідуальної (автономної) системи її опалення.

Відповідач як абонент КП «Харківські теплові мережі» отримує теплову енергію у вигляді опалення місць загального користування, однак своїх обов'язків тривалий період часу не виконує, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, у зв'язку з чим КП «Харківські теплові мережі» просив суд стягнути вищевказану заборгованість.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 24 березня 2016 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01 жовтня 2008 року по 30 квітня 2011 року у розмірі 155 грн 84 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» судові витрати у розмірі 166 грн 19 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що відповідач ОСОБА_4 як споживач послуг КП «Харківські теплові мережі» отримує теплову енергію у вигляді опалення місць загального користування і повинен оплачувати ці послуги відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення.

Крім того, суд першої інстанції, застосовуючи вимоги ч. 3 ст. 267 ЦК України, обґрунтовано відмовив у задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь позивача заборгованості за надані послуги з теплопостачання за період з 01 жовтня 2005 року по 30 вересня 2008 року.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу про відсутність договору про надання послуг зі сплати за опалення місць загального користування, не утеплення місць загального користування не знайшли свого підтвердження.

Так, як свідчать матеріали справи, ОСОБА_4 фактично отримував послуги з опалення місць загального користування, не відмовлявся від їх отримання, а тому відповідно до вимог ст. 633 та ст. 714 ЦК України можна вважати, що ним було укладено публічний договір.

Крім того, відповідно до п. 12 Правил надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення утеплення місць загального користування покладено на власника, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку, яким КП «Харківські теплові мережі» не є.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 24 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко А.О. Леванчук І.М. Фаловська