Єдиний унікальний номер 341/1342/16-ц
Номер провадження 2/341/622/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2016 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Максимчина Ю.Д.

секретаря Ворх З.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Галич справу за позовом ОСОБА_1 до Медухівської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Медухівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області і просить визнати за нею право власності на - садибний (індивідуальний) житловий будинок по АДРЕСА_1, що складається з житлового будинку (А) загальною площею 72,3 кв.м., та житловою площею 36,9 кв.м., літньої кухнею (Б), комори (Б1), сараю (В), сараю (Г), сараю (Д), сараю (Ж), комори (З), сараю (И), убиральні (І), ворота (№1), огорожі (№2), огорожі(№3), огорожі (№4), в порядку спадкування після смерті матері - ОСОБА_2.

ОСОБА_1 вступила у фактичне володіння та управління будинком, користується ним однак не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про успадкування будинку, так як її матір не виготовила технічний паспорт на будинок і не отримала свідоцтво про право власності на нього.

Позивачка в судове засідання не з'явилась, попередньо подала заяву про підтримання позовних вимог повністю та просила справу слухати у її відсутності.

Представник Медухівської сільської ради подав суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю, позов просить задовольнити, справу слухати за відсутності представника сільської ради.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.

Суд, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2, яка залишила заповіт, посвідчений 11 жовтня 2002 року секретарем Медухівської сільської ради за реєстровим №15, за яким все своє майно заповіла ОСОБА_1.

Судом також встановлено та підтверджується довідкою № 192 від 30.06.2016 року виданої Медухівською сільською радою, що спадкодавець на момент смерті проживала одна, інших спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині немає.

Як вбачається із довідки, виданої Медухівською сільською радою за вих.№192 від 30.06.2016р. ОСОБА_2, на момент смерті була зареєстрована і проживала одна за адресою : АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків від спадкодавця до спадкоємців.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи зазначені у заповіті.

Так, статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до п. 3.1 роз'яснень, що містяться у листі Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

За таких обставин, оскільки ОСОБА_1 вступила у фактичне володіння та управління будинком та користується ним, однак свідоцтво про право на спадщину за заповітом не може бути видано у зв'язку із відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно, а на підставі поданих позивачем доказів повністю доведено, що домоволодіння по АДРЕСА_1 належало спадкодавцю, а тому право власності на спадкове майно може бути визнано судом що узгоджується із правовою позицією Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ викладеному у листі від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».

На підставі викладеного та, керуючись ст. ст. 213-215, 256 ч.1 п.1 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Медухівської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП - НОМЕР_1, право власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок по АДРЕСА_1, що складається з житлового будинку (А) загальною площею 72,3 кв.м., та житловою площею 36,9 кв.м., літньої кухнею (Б), комори (Б1), сараю (В), сараю (Г), сараю (Д), сараю (Ж), комори (З), сараю (И), убиральні (І), ворота (№1), огорожі (№2), огорожі(№3), огорожі (№4).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:Ю. Д. Максимчин