АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа №22-ц/796/1829/2016 Головуючий у І інстанції - Лазоренко В.В.
Доповідач - Заришняк Г.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі - Гарматюк О.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в Апеляційному суді міста Києва цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, діючого в інтересах ОСОБА_2, на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 12 листопада 2015 року по справі за заявою ОСОБА_2 про зміну способу виконання рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 вересня 2015 року у справі №760/15890/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулася в суд із заявою про зміну способу виконання рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11.09.2015 року.

В обґрунтування заяви зазначала, що рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 11.09.2015 року по справі № 760/15890/15-ц було задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики від 20.05.2015 у сумі 40 000,00 грн. Станом на день подання вказаної заяви зазначене рішення набрало законної сили та ніким не оскаржувалось.

Вказувала, що на даний час виникли обставини, що утруднюють виконання відповідачем рішення суду, а саме: у боржника відсутні грошові кошти, присуджені до стягнення, про що боржник письмово повідомив заявника. У той же час ОСОБА_3 повідомив їй, що йому на праві власності належать об'єкти нерухомого майна, загальна вартість яких фактично дорівнює сумі заборгованості, що підлягає стягненню, і становить 39 306,00 грн., і він не заперечує проти зміну способу виконання рішення суду від 11 вересня 2015 року шляхом передачі в судовому порядку ОСОБА_2 у власність вказаних об'єктів нерухомого майна.

Посилаючись на викладене, просила просить змінити спосіб виконання рішення та в рахунок стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики від 20.05.2015 у сумі 40 000, 00 грн. передати у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0, 0300 га із цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування об'єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, та будівлю сторожки площею 17,1 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати право власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,0300 га із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування об'єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, та будівлю сторожки площею 17,1 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 12 листопада 2015 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, діючий в інтересах ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення заяви ОСОБА_2

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Представник ОСОБА_4 проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 не заперечував.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленої ухвали суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 11.09.2015 року по справі № 760/15890/15-ц було задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики від 20.05.2015 р. у сумі 40 000,00 грн.

Станом на день подання даної заяви зазначене судове рішення набрало законної сили та ніким не оскаржувалось.

На підставі рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 вересня 2015 року був виданий виконавчий лист, який 09.10.2015 року отриманий представником позивача.

Разом з тим, вказаний виконавчий лист не був пред'явлений до компетентного відділу державної виконавчої служби для виконання.

Згідно зі ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Згідно з роз»ясненнями, що містяться в п.10 Постанови Верховного Суду України № 14 від 26.12.2003 р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячиз особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передано стягувачеві, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

В правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у справі №6-1829 цс15, що відповідно до вимог ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, зазначено, що відповідно до ст. 14 ЦПК України при набранні рішенням законної сили воно є обов'язковим до виконання на всій території України, а державна виконавча служба, як єдиний орган примусового виконання, зобов'язана прийняти всі необхідні заходи для його виконання.

У частині першій ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження" вказано, що у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Така ж норма міститься і в ст. 373 ЦПК України.

Поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановлений ст. 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

Задовольняючи заяву про зміну способу виконання судового рішення з повернення майна (відновлення становища, яке існувало до порушення - п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України) на стягнення його вартості (відшкодування майнової шкоди - п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України) суди фактично змінюють рішення суду по суті та самостійно змінюють спосіб захисту, передбачений статтею 16 ЦК України.

В поданій заяві ОСОБА_2 посилається на те, що обставиною, яка утруднює виконання боржником рішення суду, є відсутність у нього грошових коштів, присуджених до стягнення, про що боржник письмово повідомив заявника, при цьому зазначив, що йому належать на праві власності земельна ділянка та розташована на ній сторожка, які він готовий передати у власність стягувачу в рахунок погашення заборгованості, присудженої за рішенням суду від 11.09.2015 року.

При вирішенні питання про зміну способу виконання суд повинен з'ясовувати обставини, що свідчать про неможливість виконання рішення.

У відповідності з вимогами ст.ст.10, 60 ЦПК України, розгляд і вирішення цивільних справ у судах проводиться на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Однак, заявником не підтверджено належними та допустимими доказами факту відсутності коштів у ОСОБА_3 для виконання рішення суду про стягнення боргу.

Заявник ОСОБА_2 не зверталася до виконавчої служби із заявою про виконання рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 вересня 2015 року, на даний час відсутнє відкрите виконавче провадження щодо виконання рішення суду, в рамках якого мало бути перевірено і встановлено наявність виняткових обставин, що утруднюють виконання рішення суду, їх особливий характер, а тому суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що заява про зміну способу виконання рішення суду є передчасною.

Крім того, заявник в поданій заяві про зміну способу виконання судового рішення із стягнення боргу на визнаття за нею права власності на нерухоме майно, що належить боржникові, фактично ставить питання про зміну рішення суду по суті та зміну способу захисту порушеного права, передбаченого статтею 16 ЦК України.

Суд першої інстанції повно та всебічно з»ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку й прийшов до правильного висновку про те, що невиконання боржником судового рішення про стягнення коштів через брак таких коштів на погашення боргу в розумінні ст. 373 ЦПК України за вказаних обставин не може бути винятковою обставиною для зміни способу виконання судового рішення, оскільки заборгованість може бути погашена при виконанні судового рішення в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», а тому суд обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_2 про зміну способу виконання рішення суду.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Постановлена судом ухвала суду відповідає вимогам матеріального та процесуального закону й не може бути скасована з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом не врахована готовність боржника добровільно виконати судове рішення шляхом передачі у власність заявника нерухомого майна, не заслуговують на увагу й не є підставою для скасування законної й правильної по суті ухвали суду. Боржник не позбавлений можливості у встановленому законом порядку добровільно в рахунок боргу, стягнутого рішенням суду, передати у власність заявника належне йому майно.

Керуючись 303, 307, 312, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, діючого в інтересах ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 12 листопада 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: