Справа № 461/4609/16-ц
Провадження № 2/461/1489/16
У Х В А Л А

25.07.2016 року Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Волоско І.Р.

секретар Підлужний Р.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в:

в провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», за участю третьої особи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису таким що не підлягає виконанню.

В порядку забезпечення позову, представник позивача просить зупинити зведене виконавче провадження № 48953728 щодо стягнення за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 від 11.08.2015 року за номером 9699 до завершення розгляду справи судом та набрання рішенням суду законної сили; заборонити Управлінню державної реєстрації Львівської міської ради вчиняти будь які дії щодо будь яких реєстраційних дій щодо обєкту нерухомості за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч.4 ст.151 ЦПК України, до заяви додаються також її копії відповідно до кількості осіб, щодо яких просять вжити заходи забезпечення позову, та документ, що підтверджує сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Як вбачається із матеріалів позовної заяви, до заяви про забезпечення позову, заявником не подано документ, що підтверджує сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Проте, ОСОБА_2 в заяві стверджує, що заявник звільнений від сплати судового збору на підставі ч.3 ст.22 Закону України "Про захист прав споживачів".

Виходячи з аналізу зазначеної норми права та судової практики, змісту заяви про забезпечення позову не знаходжу підстав для задоволення вимог про звільнення заявника від сплати судового збору з огляду на таке.

Оскільки першорядним нормативно-правовим актом національного законодавства, який регулює порядок справляння судового збору, є Закон України "Про судовий збір", то саме правові приписи, закріплені в наведеному законі, застосовуються при обчисленні судового збору, його сплаті, а також звільненні осіб від його сплати у випадках, визначених у статті 5 цього Закону.

За змістом змін до статті 5 Закону України "Про судовий збір", які прийняті пізніше, ніж Закон України "Про захист прав споживачів", убачається, що з 1 вересня 2015 року споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав, не відносяться до суб'єктів, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях, тому посилання заявника на положення Закону України "Про захист прав споживачів" не були взяті до уваги.

До того ж, відповідно до частини третьої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі звільняються від сплати судового збору саме за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Таким чином, оскільки навіть і в Законі України "Про захист прав споживачів" не передбачено звільнення споживачів від сплати судового збору за подання заяв про забезпечення позову, то і вимога заявника про застосування до цивільно-процесуальних правовідносин щодо справляння судового збору саме правових приписів, закріплених у частині третій статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" не зумовлює звільнення його від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову у даній справі.

Отже подана заява про забезпечення позову не відповідає вимогам статті 151 ЦПК України, оскільки до заяви не додано документ про сплату судового збору.

Відповідно до ч.8 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заява про забезпечення позову подано з недодержанням вимог ст. 151 ЦПК України, повертає її заявникові.

Заявник не позбавлений можливості, усунувши вказані недоліки заяви про забезпечення позову, повторно звернутися до суду.

Керуючись ст.ст. 151 - 153 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову - повернути заявнику.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І.Р.Волоско.