АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2016 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Білич І.М.

БолотоваЄ.В.

при секретарі Литвиненку Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про виправлення помилки у виконавчому листі, виданого Залізничним районним судом м. Києва 20 жовтня 1999 року, у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 30 травня 2016 року, -

у с т а н о в и в :

У вересні 1999 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Постановою народного судді Залізничного районного суду м. Києва 20 жовтня 1999 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_5 у розмірі ј частки всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 15 вересня 1999 року до її повноліття.

На підставі вказаної постанови було видано виконавчий лист.

У травні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про виправлення судом помилки, допущеної при оформленні виконавчого листа та стягнення безпідставно одержаного стягувачем за виконавчим листом.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 30 травня 2016 рокувказану заяву ОСОБА_2 задоволено: виправлено помилку у виконавчому листі у цивільній справі № 2-2505/99 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, який виданий Залізничним районним судом м. Києва 20 жовтня 1999 року, а саме: дату народження ОСОБА_5 вказати правильно: «ІНФОРМАЦІЯ_1», замість «1998»; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 безпідставно одержані ОСОБА_3 за виконавчим листом, який виданий Залізничним районним судом м. Києва 20 жовтня 1999 року, грошові кошти у розмірі 2483,20 грн.

В апеляційній скарзі представником ОСОБА_3 ставиться питання про скасування ухвали суду у зв'язку з тим, що вона суперечить вимогам процесуального та матеріального закону, та постановленням нової ухвали про направлення заяви про виправлення помилки у виконавчому листі до суду першої інстанції на новий розгляд.

Представник стягувача посилається на ті обставини, що суд першої інстанції не

_____________________________________________________

Справа № 760/9201/16-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/10612/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Шевченко Л.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

врахував вимоги ч. 3 ст. 369 ЦПК України та не повідомив стягувача про час та місце розгляду заяви. Зазначає, що боржник працює і може надавати матеріальну допомогу, оскільки на момент досягнення повноліття дитина продовжувала навчання.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 та її представник -ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 апеляційну скаргу просив відхилити, ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 30 травня 2016 року залишити без змін.

Перевіривши законність оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що при видачі виконавчого листа помилково зазначено дату народження доньки боржника ОСОБА_5 «1998» замість «ІНФОРМАЦІЯ_1», а стягнення за вказаним виконавчим листом вже відбулося, то вимога боржника про стягнення на його користь безпідставно одержаних грошових коштів за виконавчим листом у розмірі 2483,20 грн. є обґрунтованою.

Постановою народного судді Залізничного районного суду м. Києва 20 жовтня 1999 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_5 у розмірі ј частки всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 15 вересня 1999 року до її повноліття.

На підставі вказаної постанови було видано виконавчий лист, який 20 грудня 1999 року державний виконавець направив за місцем роботи боржника (а. с. 20).

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1. У свідоцтві про народження серії НОМЕР_1, виданому відділом реєстрації актів громадянського стану Залізничного району м. Києва 13 травня 1995 року, батьком дитини зазначено ОСОБА_2, а матір'ю - ОСОБА_3 (а. с. 16).

ІНФОРМАЦІЯ_2 донька ОСОБА_5 досягла вісімнадцяти років (повноліття).

Відповідно до довідки київського міського центру репродуктивної та перинатальної медицини від 10 травня 2016 року № 97 у період з травня 2013 року по червень 2013 року з ОСОБА_2 було стягнуто аліменти у розмірі 2483,20 грн. (а. с. 19).

Згідно норми ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення заяви.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги про порушенням судом норми ч. 3 ст. 369 ЦПК України, а саме неповідомлення стягувача про час та місце розгляду заяви, колегія суддів зазначає, що за правилом ч. 3 ст. 369 ЦПК України суд розглядає заяву в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Натомість матеріали справи свідчать, що сторони повідомлялися про розгляд заяви судовими повістками-повідомленнями від 18 травня 2016 року (а. с. 23-24).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що донька ОСОБА_5 на момент досягнення повноліття продовжувала навчання, а батько може надавати матеріальну допомогу до досягнення двадцяти трьох років (ч. 1 ст. 199 СК України), не беруться колегією суддів до уваги, оскільки постановою народного судді Залізничного районного суду м. Києва 20 жовтня 1999 року присуджено стягнення аліментів до повноліття доньки.

Інші доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують законних і обґрунтованих висновків суду та не беруться до уваги колегією суддів.

Постановлена судом ухвала відповідає вимогам процесуального закону і не може бути скасована з підстав, наведених в апеляційній скарзі, а тому остання має бути відхилена на підставі п. 1 ч. 2 ст. 307 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 30 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий І.М. Вербова

Судді: І.М. Білич

Є.В.Болотов