1Справа № 335/7962/16-ц 2/335/1763/2016
11 серпня 2016 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Гашук К.В., при секретарі Лєдовій А.С., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю „Лізингова компанія „Ваш авто" про визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення грошових коштів, -
У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ „Лізингова компанія „Ваш авто" про визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення грошових коштів.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 12 травня 2016 року між нею та відповідачем ТОВ Лізингова компанія „Ваш авто" було укладено договір № 004456 фінансового лізингу, з додатками, згідно якого предметом лізингу по даному договору є транспортний засіб: Great Wall Haval H3, вартістю 12 549 доларів 02 центи США.
На виконання своїх зобов'язань, позивачем 12 травня 2016 року перераховано на рахунок відповдача ТОВ Лізингова компанія „Ваш авто" грошові кошти в сумі 32 000 грн. 00 коп.
Проте, умови договору фінансового лізингу не відповідають діючому законодавству та порушують права позивача як споживача, у зв'язку з чим, ОСОБА_1 просить суд визнати недійсним договір № 004456 фінансового лізингу, який укладено 12 травня 2016 року між нею та ТОВ Лізингова компанія „Ваш авто", стягнути з ТОВ Лізингова компанія „Ваш авто" на її користь грошові кошти в сумі 32 000 грн. 00 коп., а також стягнути з відповідача судовий збір.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі.
Представник відповідача ТОВ „Лізингова компанія „Ваш авто" в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності, а також заперечень на позов до суду не надходило.
Згідно ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення.
Суд визнає неявку представника відповідача у судове засідання неповажною та вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін на підставі наявних доказів, які є достатніми для постановлення рішення, в заочному порядку, проти чого не заперечує і позивач ОСОБА_1
Дослідивши матеріали цивільної справи у сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 12 травня 2016 року між ОСОБА_1 та ТОВ „Лізингова компанія „Ваш авто" було укладено договір № 004456 фінансового лізингу, з додатками.
Предметом Лізингу по даному договору є транспортний засіб: марки Wall Haval H3.
Відповідно до умов договору, лізингодавець взяв на себе зобов'язання придбати предмет лізингу (автомобіль марки Wall Haval H3, зазначений у специфікації, що є додатком № 2 до договору) у власність та передати предмет лізингу у користування лізингоодержувачу на умовах, передбачених договором.
На виконання умов договору, позивач сплатив відповідачу адміністративний платіж в сумі 32 000 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією № ПН 4904 від 12 травня 2016 року.
Проте, в договорі лізингу відсутні будь-які відомості про продавця товару, його найменування та місцезнаходження, куди має звертатися споживач у випадку порушення якості, комплектності та інших умов з продажу товару.
Крім того, всупереч вимогам Закону України „Про фінансовий лізинг" та норм ЦК України, у договорі і у специфікації відсутня обов'язкова для договору фінансового лізингу істотна умова щодо його предмету у обсягах, визначених законом.
Згідно ч. 2 ст. 6 Закону України „Про фінансовий лізинг", до таких істотних умов договору лізингу відноситься умова про предмет лізингу, який згідно ч. 1 ст. 3 закону та ч. 1 ст. 807 ЦК України, визначається як неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками та віднесена відповідно до законодавства до основних фондів.
Згідно ч. 1 ст. 184 ЦК України, річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що відрізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками є незамінними.
Таким чином, у даному випадку у суду відсутні підстави вважати, що предмет лізингу авто є індивідуально визначеною річчю, оскільки в договорі відсутні ознаки, які можуть бути властиві тільки йому, зокрема рік випуску, колір, номер кузова, шасі, та інше, що є порушенням вимог чинного законодавства.
Також суд враховує, що згідно ч. 1 ст. 808 ЦК України, якщо відповідно до договору непрямого лізингу вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингоодержувачем, продавець (постачальник) несе відповідальність перед лізингоодержувачем за порушення зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета договору лізингу, його доставки, заміни, безоплатного усунення недоліків, монтажу та запуску в експлуатацію тощо. Якщо вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингодавцем, продавець (постачальник) та лізингодавець несуть перед лізингоодержувачем солідарну відповідальність за зобов'язанням щодо продажу (поставки) предмета договору лізингу. Тому, визначення особи продавця є обов'язковою, що в договорі є відсутнім.
Частинами 1, 2 , 3 ст. 18 Закону України „Про захист прав споживачів" передбачено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.
Як вбачається з п. 4.2. Договору, лізингодавець не несе відповідальність за будь-яке пошкодження та/або втрату Предмета Лізингу, які можуть виникнути прямо або опосередковано в результаті невиконання Лізингоодержувачем будь-яких умов даного Договору.
Відповідно до 3.4.3. Договору, Лізингоодежувач має право відмовитись або розірвати Договір у передбачених даним договором або чинним законодавством випадках.
Розділом 12 Договору „Відповідальність сторін і порядок повернення предмета лізингу" встановлена відповідальність споживача перед лізингодавцем за невиконання будь-яких умов договору, і водночас відсутня така відповідальність лізингодавця перед споживачем, що створює значну перевагу у правах лізінгодавця над правами та обов'язками лізингоотримувача.
Відповідно ст. 18 Закону України „Про захист прав споживачів", до несправедливих умов договору відноситься надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору.
Аналізуючи норму статті 18 Закону України „Про захист прав споживачів", можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.
Отже, положення розділу 12 Договору є несправедливими, оскільки встановлюють жорстку відповідальність за порушення умов договору лише споживача, усувають відповідальність відповідача, не надають право споживачу вимагати дострокового розірвання договору, передбачають покладення на споживача штрафу за дострокове розірвання договору, і надають відповідачу право не повертати суму комісії за організацію договору у випадку дострокового розірвання договору споживачем.
Окрім того, згідно пункту 4 частини першої статті 34 Закону України „Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії.
Послуга з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах є фінансовою послугою (пункт 11-1статті 4 Закону України „Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг").
Відповідно до частини першої статті 227 ЦК України, правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.
Судом не встановлено наявності ліцензії у відповідача для здійснення фінансових послуг щодо залучення фінансових активів від фізичних осіб, що свідчить про відсутність такого дозволу (ліцензії), та що суперечить вимогам законодавства.
Відповідно до частини другоїстатті 806 ЦК України, до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.
До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.
Виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою договір лізингу є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до ст. 628 ЦК України.
Згідно ст. 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.
Відповідно до частини першоїстатті 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.
Згідно ч.ч. 5, 6 ст. 18 Закону України „Про захист прав споживачів", якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача договір може бути визнаним недійсним у цілому.
На підставі ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.
У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Судом встановлено, що договір № 004456 фінансового лізингу, укладеного 12 травня 2016 року між ОСОБА_1 та ТОВ Лізингова компанія „Ваш авто", нотаріально посвідчено не було.
Відповідний правовий висновок викладено в Постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року (справа № 6-2766цс15).
Виходячи з аналізу змісту договору № 004456 фінансового лізингу, суд вважає доведеним, що умови договору фінансового лізингу не відповідають діючому законодавству та порушують права позивача як споживача.
Враховуючи характер і суть правовідносин, що склалися між сторонами, як це вбачається із наведених вище і встановлених судом обставин, і зважаючи на те, що за обставинами справи, умови спірного договору є несправедливими та непрозорими, суд вважає, що є достатні правові підстави для задоволення позову.
Таким чином, оцінивши всі докази та обставини, суд вважає необхідним позов задовольнити та в зв'язку з визнанням вищевказаного договору недійсним стягнути з відповідача на користь позивача сплачену нею суму авансу в розмірі 32 000 грн.
Згідно вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати
Враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, що пов'язані зі сплатою судового збору у сумі 580 грн. 00 коп.
Керуючись ст. ст. 3, 7, 10, 11, 60, 88, 197, 212, 213, 215, 224-226 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю „Лізингова компанія „Ваш авто" про визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення грошових коштів - задовольнити.
Визнати договір № 004456 фінансового лізингу, укладеного 12 травня 2016 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю „Лізингова компанія „Ваш авто" - недійсним.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Лізингова компанія „Ваш авто" на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 32 000 грн., а також судовий збір у розмірі 580 грн. 00 коп., а всього стягнути 32 580 грн. 00 коп.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі у 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: К.В.Гашук