АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 530/1501/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1992/16Головуючий у 1-й інстанції Должко С.Р. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді Пилипчук Л.І.,

суддів Дряниці Ю.В., Чумак О.В.,

секретар Філоненко О.В.,

за участю представника ПАТ «Дельта Банк» Мирка Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 23 травня 2016 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_4, про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність банку об'єктів нерухомості,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки: нежитлові будівлі загальною площею 711,1 кв.м. та земельну ділянку загальною площею 0,2283 га, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 аз кредитним договором №20/20/08-Склв ДУ від 22 лютого 2008 року в сумі 104 397,47 грн., яка складається з тіла кредиту - 96 736,20грн та відсотків - 7661,27грн., шляхом визнання за банком права власності на вказані предмети іпотеки.

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 23 травня 2016 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення районного суду скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Вважає, що матеріали справи містять достатні докази кредитної заборгованості позичальника ОСОБА_5 та у розрахунку заборгованості враховані здійснені позичальником та іпотекодавцем платежі згідно наданих ними квитанцій.

Зазначає, що законодавством не передбачено такої відмови в задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки як не співмірність заборгованості за основним зобов'язанням із вартістю майна, переданого в іпотеку в рахунок забезпечення належного йому зобов'язання.

Вказує, що відповідно до ст.33 Закону України «Про іпотеку» має право звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, заявлений у позові, а відповідно до ч.2 ст.35 Закону відсутність письмової вимоги до іпотеко держателя, направленої в порядку ч.1 ст.35 Закону, не перешкоджає зверненню іпотекодержателя в суд з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника позивача, який підтримав апеляційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 22 лютого 2008 року між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_4 укладений кредитний договір № 20/20/08-Склв ДУ1, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 245000.00 грн. з розрахунку 13,70 % річних в гривнях за користування кредитом на строк з 22.02.2008 по 21.02.2018 рік./а.с.8-14, т.1/

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Кредитним договором іпотекодавець ОСОБА_3 за договором іпотеки № 20/19/101/08-Склв від 22.02.2008 року передав в іпотеку нерухоме майно:

- нежитлові будівлі, загальною площею 711,1 кв. м., які в цілому складаються з 1. літ. А-2 майстерня загальною площею 709,2 кв. м., 2. літ. Б-1 вбиральня загальною площею 1,9 кв. м., З. №1 пожводоймище, 4. № 2 замощення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 28 грудня 2006 року по справі №2-1807. Право власності зареєстровано Колективним підприємством Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 18.01.2007 року, про що зроблено запис 78 в книзі №1. Реєстраційний номер об'єкта 17534442.

- земельну ділянку загальною площею 0,2283 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданий Зіньківською міською радою 27 грудня 2007 року на підставі Договору купівлі-продажу посвідченого 05 вересня 2007 року приватним нотаріусом Зіньківського районного нотаріального округу Полтавської області Глушенко В.В. зареєстровано в реєстрі № 2194. /а.с.33-38, т.1/

26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ«Дельта Банк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ « Кредитпромбанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Кредитпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ « Кредитпромбанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість ПАТ « Кредитпромбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами./а.с.51-56 т.1/

Позичальник ОСОБА_4 умови кредитного договору належним чином не виконує, внаслідок чого згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість позичальника ОСОБА_4 перед банком становить 104 397,47 грн., з яких 96 376,2 грн. - тіло кредиту, 7 661,27 грн. - відсотки.

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив з того, що банком не надано остаточного розрахунку суми заборгованості з урахуванням сплачених ОСОБА_7 й ОСОБА_3 коштів та відсутнє належне повідомлення останнього про заборгованість позичальника перед банком.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За нормою ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти)у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника вернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому ( ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Право банку, як іпотекодержателя, задовольнити свої вимоги за рахунок майна іпотекодавця також передбачено п.п.4.1., 4.2. іпотечного договору./а.с.31 т.2/

У відповідності до ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Стататею 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Аналагічні положення містить п.4.3. іпотечного договору.

З матеріалів справи вбачається, що банк направив ОСОБА_3 письмову вимогу 27.08.2015 року та 03.09.2015 року пред'явив в суд позов про звернення стягнення на предмет іпотеки до спливу тридцятиденного строку, передбаченого п.4.3 іпотечного договору та ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку»./а.с.1,40 т.1/.

Місцевий суд визнав недотримання позивачем зазначеного строку для письмової вимоги іпотекодавцю про виконання порушенного зобов'язання як підставу для відмови у задоволенні позову.

Однак колегія суддів визнає такий висновок хибним, оскільки положення частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку(ч.2 ст.35 закону України «Про іпотеку»).

Не грунтується на належних доказах та є припущенням висновок місцевого суду щодо невідповідності наданого банком розрахунку заборгованості дійсному та не врахування платежів, здійснених ОСОБА_3 в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4, оскільки вони знайшли своє відображення у розрахунку.

Відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень.

Всупереч викладени положенням цивільного процессуального закону відповідач, заперечуючи розрахунок заборгованості, не спростував його належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст.58,59 ЦПК України.

Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки належить іпотекодержателю.

Пунктом 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року роз'яснено, що право вибору способу судового ззахисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позивачльником, розірвання кредитного договору, набуття право власності напредмет іпотеки, тощо) належить виключно позивачеві.

Відповідно до ст.39 ЗУ «Про іпотеку» в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

При цьому у розумінні норми ст.39 ЗУ «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою ст.38 цього Закону, згідно якої ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Зазначена правова позиція викладена у постанові ВСУ №6-61цс15 від 27 травня 2015 року.

Згідно Висновку суб'єкта оціночної діяльності від 22.04.2016 року вартість предмету іпотеки - нежитлових будівель і земельної жідянки становить 1 2307 473,00 грн. /а.с.129 т.2/

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню, а рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 23 травня 2016 року підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення..

Відповідно до ст.88 ЦПК України, з ОСОБА_3 на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1148 грн.36 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, п.п.3,4 ст.309, ст. 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - задовольнити.

Рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 23 травня 2016 року- скасувати.

Ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ПАТ «Дельта Банк».

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором № 20/20/08-Склв ДУ від 22 лютого 2008 року у розмірі - 104 397 грн. 47 коп., що складається з тіла кредиту в сумі 96 736 грн. 20 коп., відсотків в сумі 7 661 грн. 27 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 20/19/I01/08-Склв від 22.02.2008 року:

-нежитлові будівлі, загальною площею 711,1 кв. м, які в цілому складаються з 1 літ.А-2 майстерня загальною площею 709,2 кв.м., 2 літ.Б-1 вбиральня загальною площею 1,9 кв.м., 3 №1 пожводоймище, 4 №2 замощення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить іпотекодавцю ОСОБА_3 на підставі рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 28 грудня 2006 року №2-1807, зареєстрованого КП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» 18.01.2007 року за №78 в книзі №1, реєстраційний номер об'єкта 17534442;

-земельну ділянку загальною площею 0,2283 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить іпотекодавцю ОСОБА_3 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданий Зіньківською міською радою 27 грудня 2007 року на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 05.09.2007 року приватним нотаріусом Зіньківського районного нотаріального округу Полтавської області Глущенко В.В., зареєстрованого в реєстрі №2194.

Загальна вартість предмету іпотеки станом на 22.04.2016 року становить 1 207 473 грн. ( один мільйон двісті сім тисяч чотириста сімдесят три грн.).

Визнати право власності за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» на :

-нежитлові будівлі, загальною площею 711,1 кв. м, які в цілому складаються з 1 літ.А-2 майстерня загальною площею 709,2 кв.м., 2 літ.Б-1 вбиральня загальною площею 1,9 кв.м., 3 №1 пожводоймище, 4 №2 замощення, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1;

-земельну ділянку загальною площею 0,2283 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1., загальною вартістю станом на 22.04.2016 року 1 207 473 грн. ( один мільйон двісті сім тисяч чотириста сімдесят три грн.).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» судовий збір в сумі 1148 грн. 36 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий - суддя Л.І.Пилипчук

Судді /підписи/ Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області Л.І. Пилипчук