справа №619/2293/16-ц
провадження №2/619/1275/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді - Кононихіної Н.Ю.

за участю секретаря судового засідання - Мєщан І.О.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дергачі

Цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням» ,

В С Т А Н О В И В :

До суду звернувся позивач ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням». .Із матеріалів позову вбачається, що ОСОБА_1 на праві приватної власності в цілому належить домоволодіння з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: село Дубівка, вул. Гагаріна №53. Токарівської сільської ради Дергачівського району Харківської області на підставі договору дарування від 25.12.2007 року, який зареєстрований в реєстрі за №1528, посвідчений приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_3

Згідно витягу з домової книги про прописку громадян, виданої Токарівською сільською радою, за адресою: село Дубівка, вул. Гагаріна №53, Токарівська сільська рада, Дергачівського району Харківської області - в домоволодінні з 19.09.1974 року зареєстрований брат позивача - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (останній запис про прописку від 19.09.1994 року, в звязку з обміном паспорта).

Але фактично в домоволодінні проживають лише дві особи: позивач ОСОБА_1, його дружина ОСОБА_4. Мати ОСОБА_5 померла у липні 2016 року.

ОСОБА_2. ІНФОРМАЦІЯ_1 в вищевказаному домоволодінні не проживає з 1992 року. Так склалося життя, що стосунки між ним та сімєю ОСОБА_1 не склалися.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Таким чином, згідно ст. 71 ЖК України, відповідач втратив право на користування житловим приміщенням (домоволодінням), що розташоване за адресою: село Дубівка, вул. Гагаріна №53, Токарівська сільська рада, Дергачівського району Харківської області.

Відповідно ст. 163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.

Тому відповідача ОСОБА_2 слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку по вул. Гагаріна, 53 у с. Дубівка Токарівської сільської ради Дергачівського району Харківської області.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 підтримали заявлені вимоги .

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_7 позовні вимоги не визнали, прохали у задоволенні позову відмовити з таких причин. Дійсно матірю позивача була ОСОБА_5, яка померла 24.07.2016 року, постійно проживала за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 сільської ради Дергачівського району Харківської області. Відповідач ОСОБА_2 народився у спірному старому деревяному одноповерховому будинку-13.07.1957 року, який будував ще його батько. Його мати померла, коли йому було 4 роки, а затим його вихованням займався батько ОСОБА_8 та ОСОБА_5. 25 липня 1962 року у сімї народився брат ОСОБА_1

Брати проживали в одній сімї разом, коли зросли - почали з батьком будувати для сімї новий цегляний будинок, який і закінчили будівництвом. У будинку могли проживати дві сімї братів та батьків. Але десять років тому ОСОБА_1 привів у будинок дружину - ОСОБА_4, з якою у ОСОБА_2 та його сімї не склалися стосунки .На той час ОСОБА_8 батько сторін - помер 03.08.1982 року. ОСОБА_4 не стала доглядати на той момент уже престарілу ОСОБА_5, мати позивача по справі. ОСОБА_2 та його діти вже не могли жити безперешкодно до спірного домобудування, вести там господарство.

Між братами склалися неприязні стосунки, що підтвердив у судовому засіданні і позивач. Неприязнь виникла із-за сварок з ОСОБА_4, яка не доглядала стару матір, погано вела господарство, занедбала будинок, а також із-за права власності на самий батьків будинок. Відповідач ОСОБА_2 змушений був знімати житло, його сімя розпалася. ОСОБА_9 він тимчасово проживає у квартирі жінки, яка не бажає прописувати його до себе у житло. До липня 2015 року ОСОБА_2 сплачував комунальні послуги при користуванні газом та електроенергією у домоволодінні ,так як фактично сімя ОСОБА_2 користувалася з 2004 року його 50% пільгами, як пенсіонера органів міліції та одержувала субсидії. На теперішній час з липня 2015 року позивач та його дружина зовсім перестали пускати ОСОБА_2 у домоволодіння, хоча там залишилися його речі, одяг, інструменти, а старий деревяний одноповерховий будинок - де відповідач проживав - занепав у час його відсутності. Тому у відповідача по справі ОСОБА_2 були поважні причини для фактичного не проживання у спірному домобудуванні, тому нема підстав для визнання його таким, що втратив право користування у домобудуванні по вул. Гагаріна, 53 с. Дубівка Токарівської сільської ради Дергачівського району Харківської області.

Суд, вислухавши сторони, пояснення свідків, аналізуючи матеріали справи, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних мотивів.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності в цілому належить домоволодіння з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: село Дубівка, вул. Гагаріна №53. Токарівської сільської ради Дергачівського району Харківської області на підставі договору дарування від 25.12.2007 року, який зареєстрований в реєстрі за №1528, посвідчений приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_3

Згідно витягу з домової книги про прописку громадян, виданої Токарівською сільською радою, за адресою: село Дубівка, вул. Гагаріна №53, Токарівська сільська рада, Дергачівського району Харківської області - в домоволодінні з 19.09.1974 року зареєстрований брат позивача - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (останній запис про прописку від 19.09.1994 року, в звязку з обміном паспорта).

Але фактично в домоволодінні на теперішній час проживають лише дві особи: позивач ОСОБА_1, його дружина ОСОБА_4. Мати позивача - ОСОБА_5 померла у 24.07.2016 року.

Відповідно ст. 163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно ч.2 ст. 71 Житлового Кодексу України якщо наймач або члени його сімї були відсутні у житлі з поважних причин більше шести місяців, цей строк може бути подовжений судом.

Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

З показань свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_9 видно, що десь близько десяти років, як між братами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 склалися неприязні стосунки, між ними виникали сварки та скандали, в яких приймала участь ОСОБА_4, яка погано вела господарство, занедбала новий цегляний будинок, де проживали сторони, не доглядала за хворою пристарілою ОСОБА_5, яка померла 24.07.2016 року. Також сварки виникали з побутових причин, розподілу продуктів, грошей на ведення господарства, права власності сторін на батьків будинок. Із-за частих сварок та зясування відносин ОСОБА_2 та його сімя і діти не могли постійно проживати у спірному домоволодінні по вул. Гагаріна, 53 у с. Дубівка Токарівської сільської ради Дергачівського району Харківської області. Тим більше, коли сімя ОСОБА_2 розпалася, за характером роботи і з ціллю наближення до місця роботи ОСОБА_2 змушений був винаймати житло у іншому місці. Але до цього часу у нього більше нема іншого постійного місця проживання, крім спірного домобудування.

У теперішній час він тимчасово проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, але власник житла ОСОБА_10 відмовляється реєструвати його у вказаній квартирі.

Не дивлячись на неприязні відносини, які склалися між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 і ОСОБА_4, відповідач приймав участь у сплаті комунальних послуг у спірному домобудуванні, так як надавав довідки про роботу у відомстві військової охорони, тому мав пільги 50% при сплаті комунальних послуг, і у цьому випадку до березня 2015 року позивач ОСОБА_1 вважав відповідача брата ОСОБА_2 членом своєї сімї та користувався вказаними пільгами /а.с.40,42/ .

Крім того, у судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 доглядав нерідну матір ОСОБА_5 Поки вона була жива він мав можливість приходити у домоволодіння та займатися господарством, городом, ремонтом батьківського будинку. ОСОБА_9 поховав ОСОБА_5, що підтверджується чеками, які співпадають з датою смерті і поховання ОСОБА_5 М .

Фактично з липня 2015 року, коли пільги по сплаті комунальних послуг були зняті з ОСОБА_2 - ОСОБА_2 та його дружина перестали пускати відповідача у домобудування, бачитися з матірю, вести господарство, ремонтувати батьківський старий будинок, відібрали в нього ключі, не дозволяли користуватися речами та інструментами.

Тому свідок ОСОБА_13 перестала бачити його у домоволодінні. Свідок ОСОБА_13, КоростильоваТ. І., ОСОБА_11, ОСОБА_9 підтвердили, що між братами точилися неприязні відносини із-за будинку, який матір позивача подарувала тільки своєму синові ОСОБА_1, хоча всі брати і батько приймали участь у його будівництві. Свідки підкреслили, що у старому одноповерховому деревяному будинку, де були речі ОСОБА_2 - не можливо проживати, бо він потребував ремонту, а у двоповерховому цегляному будинку ОСОБА_2 вже не проживав, тому що між братами був спір щодо права власності на нього .

Вказані обставини неприязних стосунків сторін у судовому засіданні підтвердив позивач ОСОБА_1, який написав у позовній заяві :«Так склалося життя, що стосунки між ним та сімєю ОСОБА_1 не склалися.»

Тому суд не приймає до уваги акти депутатів Токарівської сільської ради від 18.05.2016 року та 08.11.2016 року про не проживання відповідача у спірному домобудуванні з 1992-1994 років, так як депутати і свідки не зясували причини відсутності відповідача, а саме неприязні стосунки, які склалися у нього з ОСОБА_1 та ОСОБА_4, які перешкоджали відповідачу у користуванні спірним домоволодінням, що напроти у судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_9 - відповідно сестра та син відповіла по справі, які близько і достаємо знали відносини між сторонами.

Крім того, в актах депутатів Токарівської сільської ради від 18.05.2016 року та 08.11.2016 року про не проживання відповідача у спірному домобудуванні вказано, що ОСОБА_2 виїхав на постійне інше місце проживання, яке нікому не відоме, що не підтвердилося при перевірці у судовому засіданні .

Але навіть за таких обставин, коли ОСОБА_4 та ОСОБА_1 не пускали відповідача постійно проживати у спірному батьківському будинку - він піклувався про нерідну мати ОСОБА_5, приносив їй їжу, брав (хоч на короткий час) до того помешкання, де тимчасово проживав, лікував її, кормив, надавав вітаміни, свіжі фрукти та овочі, купував одяг, купав, бо сусіди жалілися йому на неприбрану долю бабці.

Коли бабці ОСОБА_5 не стало, подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_4 вказало на двері відповідачеві, який не міг більше навіть відвідувати батьків дім, не те що там постійно проживати. У одноповерховому деревяному будинку спірного домобудування залишилися речі відповідача: одяг, взуття, альбоми, книги, сувеніри, документи та інше.

Іншого житла на праві власності чи на праві законного користування у ОСОБА_2 нема /а.с.41/

Таким чином, в судовому засіданні встановлено поважні причини у відповідача ОСОБА_2 для не проживання у спірному домобудуванні, тобто нема підстав вважати його не проживання у домобудуванні по вул.. Гагаріна, 53 у с. Дубівка Токарівської сільської ради Дергачівського району Харківської області - добровільним та безпідставним .

Тому у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням» необхідно відмовити.

На підставі та керуючись ст.71,72,163 ЖК України, ст. 5,10,60,208,212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням» - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Н. Ю. Кононихіна