Справа №442/5445/16-ц
Провадження №2/442/1919/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

28 грудня 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді - Нагірної О.Б.,

за участю секретаря Когдратів І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з останнього на його користь борг в сумі 20 тисяч гривень та судові витрати. В обґрунтування позову покликається на те, що 04.08.2015 року відповідач позичив у нього 20 тисяч гривень, які зобов»язався повернути 26.08.2015 року, про що написав розписку. Однак свої зобовязання не виконав, незважаючи на неодноразові вимоги про повернення коштів.

Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав з мотивів, викладених у позовній заяві, яку просив задовольнити. ОСОБА_1 заочного розгляду справи не заперечив.

Відповідач в судове засідання не зявився, не повідомивши причин неявки, хоча повістки йому були направлені своєчасно на останню відому судові адресу. Керуючись ст. 224 ЦПК України, суд вважає цю особу повідомленою про час та місце судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Зясувавши обставини справи, дослідивши надані суду докази, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Як вбачається з розписки, ОСОБА_2 ОСОБА_4 позичив та зобов'язався повернути ОСОБА_1 до 26.08.2015 року грошові кошти в сумі 20 тисяч гривень.

Статтями 10 і 60 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора ) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядок, що встановлені договором.

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач дійсно взяв в борг у позивача гроші в сумі 20 тисяч гривень, що підтверджується розпискою, такий зобов»язаний повернути останньому зазначену суму.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, враховуючи зазначене, суд вважає, що з ОСОБА_2 слід стягнути 20 000 гривень боргу.

Статтею 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст. 3, 10, 57-60, 64, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 борг в сумі 20000 (двадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 551,21гривень (пятсот пятдесят одну гривню 21 коп.) судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом шляхом подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення -з дня отримання такого.

Суддя Нагірна О.Б.