Справа № 338/211/16-ц
Провадження № 22-ц/779/2423/2016
Головуючий у 1 інстанції Круль І.В. І. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

Головуючого: Проскурніцького П.І.

Суддів: Бойчука І.В., Горейко М.Д.

за участю секретаря: Шемрай Н.Б.

сторін: заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_2 про поновлення цивільної дієздатності, заінтересована особа ОСОБА_3, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богородчанського районного суду від 07 листопада 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

22.02.2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеною заявою посилаючись на те, що рішенням Богородчанського районного суду 13 вересня 2007 року його визнано недієздатним, а 23 лютого 2012 року ухвалою суду сестру ОСОБА_3 призначено опікуном. В даний час вважає себе здоровим та не бажає мати опікуна.

Просив задовольнити позов.

Рішенням Богородчанського районного суду від 07 листопада 2016 року в задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що воно є незаконним.

Вказав, що він продовжує працювати з бригадами будівельників і виконував різні ремонтні роботи. На даний час він підтримує господарку в будівлі маєтку, де проживає його мати ОСОБА_4.

Судом першої інстанції у рішенні зазначено, що він не представив доказів того, що його дії носять адекватний характер і що він усвідомлено керує своїми діями. В судовому засіданні його мати підтвердила, що він є повністю дієздатним.

Просив скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким задоволити заяву.

Колегія суддів, вислухавши доповідача, заявника, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що рішенням Богородчанського районного суду 13 вересня 2007 року заявника визнано недієздатним , а 23 лютого 2012 року ухвалою цього ж суду призначено опікуном сестру ОСОБА_3.

ОСОБА_2 з 1992 року перебуває на обліку в психоневрологічному диспансері з діагнозом "Шизофренія прогредієнтний перебіг, прогредієнтна форма, субдепресивно-параноїдно-апатичний синдром".

Частиною 4 ст. 241 ЦПК України передбачено, що підставою для прийняття судом рішення про поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, яка була визнана недієздатною, є відповідний висновок судово-психіатричної експертизи про видужання або значне поліпшення психічного стану фізичної особи.

В судовому засіданні заявником не представлено докази про його видужання або значне поліпшення психічного стану, що його дії носять адекватний характер, усвідомлено керує ними.

Згідно висновку судовопсихіатричного експерта № 244/2016 від 18 серпня 2016 року ОСОБА_2 страждає стійким хронічним психічним розладом параноїчною шизофренією з вираженим дефектом особистості, що згідно МКХ-10, який позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. Здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними у ОСОБА_2 не відновилась. Через наявне захворювання ОСОБА_2 не спроможний самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на відсутність підстав для поновлення цивільної дієздатності заявника та припинення опікунства оскільки його психічний стан не поліпшився і він фактично не видужав.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом України Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильного висновку суду першої інстанції при вирішенні спору.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового або зміни рішення.

Розглянувши справу в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Богородчанського районного суду від 07 листопада 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий П.І. Проскурніцький

Судді: І.В. Бойчук

ОСОБА_5