Справа № 523/5884/16-ц
Провадження №2/523/2943/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2016 р. Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Сувертак І.В.

при секретарі Мамренко Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №5 в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності правочину - стягнення грошових коштів в сумі 50 000,00 доларів США в національній валюті по курсу НБУ на момент ухвалення рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності правочину, посилаючись на те, що рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 25 березня 2014 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу та відмовлено у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору позики незаконним та неукладеним. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 20 травня 2014 року ухвалене рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 солідарно суму боргу в розмірі 399650 грн.. Рішенням першої та апеляційної інстанції (які є чинними) встановлено, що 24.04.2010 року ОСОБА_1 позичив відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 50 000 доларів США строком на три роки. В підтвердження факту отримання коштів у вказаній сумі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 видали розписку, оригінал якої досліджено двома судами. Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 25 грудня 2015 року (яке набрало чинності) позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним - задоволено. Визнано недійсним договір позики від 24.04.2010 року на суму 50 000 доларів США в частині укладення договору між ОСОБА_2 та ОСОБА_1. Позивач вважає, що оскільки договір позики в частині укладення договору між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 визнано недійсним, повинна бути застосована реституція та стягнуто з ОСОБА_2 грошові кошти, отримані нею за недійсною угодою, тому він звернувся до суду із зазначеним позовом та просив суд стягнути з ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 50 000 доларів США в національній валюті по курсу НБУ на момент ухвалення рішення.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за відсутністю позивача ОСОБА_1 і представника позивача ОСОБА_4 (л.с.21).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, належним чином сповіщена про судовий розгляд справи (л.с.24-26,31,35,36), причини своєї неявки суду не повідомила. При цьому, ОСОБА_2 звернулась до суду 21 липня 2016р. з заявою про зупинення провадження по справі не повідомивши суд про причини своєї неявки (л.с.37-38), що вказує на те, що відповідачка знає про розгляд справи, але не з,являється в судові засідання з невідомих причин.

Відповідачка ОСОБА_2 не подавала до суду ні будь-яких інших заяв, окрім зазначеної вище, ні письмових заперечень на пред,явлений позов, ні письмових клопотань.

Перевіривши матеріали справи, наявність підстав для задоволення позову, враховуючи відсутність необхідності доказування обставин, на які посилається позивач у позові, суд ухвалює рішення про задоволення позову з наступних підстав.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 20 травня 2014 року стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 солідарно суму боргу в розмірі 399650 грн..

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 грудня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення апеляційного суду Одеської області від 20 травня 2014 року залишено без змін.

Факт отримання ОСОБА_2, ОСОБА_3 від ОСОБА_1 за договором позики грошових коштів у розмірі 50 000 доларів США не потребує доказування.

Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 25 грудня 2015 року визнано недійсним договір позики від 24.04.2010 року на суму 50 000 доларів США в частині укладення договору між ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій сторони у натурі все, о вона одержала на виконання цього правочину.

Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до статей 215 та 216 ЦК суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним.

Відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 20 травня 2014 року, встановлені обставини отримання грошових коштів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у розмірі 50 000 доларів США від ОСОБА_1 за договором позики від 24.04.2010 року, а відтак за правилами реституції майно, передане за недійсним правочином підлягає поверненню.

Відповідно до ч.1 ст.543 ЦК України, у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до ч.2 ст.543 ЦК України, кредитор, який одержав виконання обовязку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобовязаними доти, доки їх обовязок не бути виконаний у повному обсязі.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку що предявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Офіційний курс за даними НБУ України на час ухвалення рішення становить : 1 долар США= 24,8161 грн. України. Стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає сума у розмірі: 1 240 805,00 грн., що становить еквівалент 50 000,00 доларів США станом на 22 липня 2016 року по курсу НБУ.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10,11,14, 57-64 , 77, 169, 212- 215, 218, 197, 294 ЦПК України, ст..ст.12-16,543 ЦК України, суд,-

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності правочину - стягнення грошових коштів в сумі 50 000,00 доларів США в національній валюті по курсу НБУ на момент ухвалення рішення задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН№, на користь ОСОБА_1,ІПН№, грошові кошти у розмірі 50 000,00 доларів США, що становить 1 240 805,00 грн. еквівалент національної валюти по курсу Національного банку України станом на 22 липня 2016 р. : 1 долар США= 24,8161 грн. України.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН№, на користь ОСОБА_1,ІПН№, сплачений судовий збір в сумі 6890 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд Суворовського району міста Одеси шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя