АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: № 22-ц/790/3416/16 Головуючий 1 інстанції -
Категорія: житлові Доповідач - Міненкова Н.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі

головуючого - Міненкової Н.О.

суддів - Зазулинської Т.П. Кругової С.С.

за участю секретарів - Михайлюка А.В., Кравченко О.О.,

Прологаєвої А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові цивільну справу за апеляційною ОСОБА_3 на заочне рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 29 березня 2016 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення суми заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернувся у суд з позовом до ОСОБА_4

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що він і відповідач мешкають в будинку АДРЕСА_1. В жовтні 2010 року виникло питання про доцільність встановлення лічильника теплопостачання з метою економії коштів при сплаті за опалення, але правління кооперативу від встановлення лічильника за кошти кооперативу відмовилося, пояснивши, що у кооперативу не має на це відповідних коштів і кожен винен вирішувати питання по своєму під'їзду самостійно та встановлювати ці лічильники за власні кошти мешканців. У зв'язку з чим були проведені збори жильців 2-го під'їзду, які на ці умови погодилися та його обрали відповідальним за укладення договору про розробку технічної документації, придбання лічильника, його встановлення тощо. 05.10.2010 року був складений акт про виготовлення проекту, вартість проекту склала 4 000,00 гривень, придбане сантехнічне обладнання на суму 7 608,83 гривень ,10.11.2010 року було здійснено роботи по монтажу лічильника вартістю 4 000,00 гривень та 03.12.2010 року складено акт допуску до експлуатації.

Вартість витрат для кожної квартири під'їзду склала по 400,00 гривень для трьохкімнатної квартири, по 200,00 гривень для однокімнатної квартири та по 300,00 гривень для двохкімнатної квартири. Відповідач ОСОБА_4 від сплати коштів відмовилася, що спонукало позивача неодноразово до нього звертатися.

Просив суд стягнути з відповідача заборгованість за установку лічильників в під'їзді будинку в сумі 400,00 гривень, стягнути частку коштів отриманої відповідачем ОСОБА_4 від економії за ефективність застосування лічильників в сумі 571,67 гривень, стягнути витрати за надсилання поштових повідомлень в сумі 3,65 гривень, стягнути індекс інфляції 91,87 гривень без зазначення періоду стягнення та стягнути 3% річних за користування чужими грошовими коштами в сумі 48,80 гривень (загальна сума 1 116,00 гривень), а також стягнути з відповідача 1 000,00 гривень моральної шкоди.

22.01.2016 року позивач відмовився від позовних вимог про стягнення моральної шкоди.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час розгляду справи сповіщений неодноразово, своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 29 березня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, про стягнення суми заборгованості з ОСОБА_4, - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В огрунтування скарги зазначає, що судом першої інстанції рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Посилається на те, що судом, не повно з'ясовані обставини справи, суд не до кінця розглянув уточнену позовну заяву від 22.01.16 року а також не дав достатньої правової оцінки його доводам.

ОСОБА_4 проти апеляційної скарги заперечував, посилаючись на те, що він не погоджувався із встановленням лічильника на їх під'їзд так як раніше лічильник було встановлено на будинок і він разом з усіма членами кооперативу ніс витрати на його встановлення. Його думки щодо встановлення лічильника на під'їзд ніхто не питав, договорів з позивачем він не укладав і ніяких забов'язань на себе не брав, оплату проводив за квитанціями.

Крім того, з вимогами про відшкодування витрат позивач звернувся у суд через п'ять років, на що просив звернути увагу відповідач.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Вислухавши доповідь судді- доповідача, пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.

Судова колегія апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Встановлено, що позивач, вважаючи що між ним та відповідачем існують договірні відносини, звернувся до суду з вимогами про стягнення заборгованості за встановлення лічильника та стягнення коштів, набутих ОСОБА_4 безпідставно.

Згідно частини 1 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Згідно зі ст. ст. 59, 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

При цьому кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини, які мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказів на підтвердження того, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 існували якісь домовленості щодо встановлення лічильника, що відповідач ОСОБА_4 був присутній на зборах та письмово підтвердив своє бажання нести відповідні витрати, а також доказів того, що ОСОБА_4. зберігає в себе майно ОСОБА_3 позивачем не надано.

Судова колегія, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції вважає, що суд оцінив належність і допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності і постановив рішення яке відповідає вимогам ст..213, 214 ЦПК України і підстави для його скасування відсутні.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову і постановив рішення яке відповідає вимогам ст.ст. 213,214 ЦПК України.

Рішення ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень і підстави для його скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстави для висновку про неправильне застосування судом норм процесуального закону або матеріального права.

Керуючись ст.ст. 301, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 29 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та можу бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий - Н.О. Міненкова

Судді - Т.П. Зазулинська

С.С. Кругова