Справа № 361/9760/13-ц Головуючий у І інстанції Шинкар А. О.
Провадження № 22-ц/780/397/16 Доповідач у 2 інстанції Журба С. О.
УХВАЛА

Іменем України

11 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Коцюрби О.П., Сержанюка А.С.,

за участю секретаря Говорун В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа- ОСОБА_2, про визнання права спільної сумісної власності подружжя на нерухоме майно, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання права власності на частину майна,

ВСТАНОВИ Л А:

У грудні 2006 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання права власності на частину майна.У лютому 2014 року третя особа із самостійними вимогами ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_2, про визнання права спільної сумісної власності подружжя на нерухоме майнота їх поділ.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 залишено без розгляду.

Під час розгляду справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 у червні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому просить встановити факт проживання однією сім'єю її та відповідача з 1987 року по вересень 2006 року, визнати об'єктом спільної сумісної власності сторін матеріали та обладнання, використані в процесі будівництва житлових будинків в с. Капітанівка та с.Скибин, а також предмети побуту та домашнього вжитку, визнати за нею право власності на 1/2 частину цього майна та стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію в розмірі 1/2 вартості спірного майна.

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просила накласти заборону на відчуження житлових будинків, що є об'єктами незавершеного будівництва: по АДРЕСА_2 в с. Капітанівка Києво-Святошинського району та по АДРЕСА_1 в с.СкибинБроварського району ОСОБА_4, накласти заборону на вчинення будь-яких дій, пов'язаних з розпорядженням майном, в тому числі дій, пов'язаних з реєстрацією права власності на житлові будинки. Свою заяву обґрунтовувала тим, що відповідач протягом тривалого часу не вчинив жодних дій для поділу спільного майна, не бажає розділити його, намагається розпорядитися спірним майном, що свідчить про наміри ухилитися від вирішення спору. За таких умов існують об'єктивні підстави вважати, що ненакладення арешту на належне відповідачу майно ускладнить або ж унеможливить виконання рішення у разі задоволення позову.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2015 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, третя особа - ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу скасувати та постановити нову про задоволення її заяви про забезпечення позову. Апеляційну скаргу обґрунтувала тим, що судом першої інстанції невірно надано оцінку поданим доказам, а його висновки не відповідають обставинам справи. Вказує, що суд дійшов помилкового висновку про відсутність загрози унеможливлення виконання рішення суду, а також наявності вже накладеного арешту на спірне майно відповідно до ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 19 березня 2007 року. Зазначає, що вказана ухвала суду виносилась в рамках розгляду справи за її позовом до ОСОБА_4, який залишений без розгляду.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав:

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відмовляючи ОСОБА_2 у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції обґрунтовував це тим, що третя особа не довела існування небезпеки утруднення виконання рішення суду. Такі висновки судді колегія суддів апеляційного суду вважає правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону. При цьому також колегія суддів зважає й на те, що у відповідності до положень ст. 152 ЦПК України арешт може бути накладений лише на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві. В той же час матеріали справи не містять доказів належності майна, на яке заявник просить накласти арешт, позивачу. Крім того, предмет позову (майно, щодо якого йде спір в даній справі) не відповідає майну, зазначеному ОСОБА_2 в заяві про забезпечення позову.

Зважаючи на наведене, колегія судів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного по своїй суті рішення про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, відтак передбачених законом підстав для зміни чи скасування ухвали не вбачає.

У відповідності до положень ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303. 307. 312. 314. 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий С.О.Журба

Судді: О.П.Коцюрба

А.С.Сержанюк