АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/307/16
Провадження №22-ц/790/7935/15 Головуючий 1-ї інстанції Гаврилюк С.І. Справа № 639/8998/15-ц Доповідач: Довгаль А.П.
Категорія: договірні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Довгаль А.П.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

при секретарі - Щегельському Д.О.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» про захист прав споживача, розірвання договору купівлі-продажу, повернення сплаченої за товар грошової суми, відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищеназваним позовом.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2015 року позовну заяву ОСОБА_1 на підставі ст.ст. 119, 121 ЦПК України залишено без руху для усунення її недоліків, в тому числі для сплати судового збору.

Не погодившись з ухвалою суду від 16.10.2015року, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить її скасувати і справу, в частині визначення розміру судового збору, направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, вказуючи на те, що відповідно до ч.5 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» вона, як споживач, звільнена від сплати судового збору за подання до суду вищеназваної позовної заяви.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Пунктом 9) ч.1 ст.293 ЦПК України передбачено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо визначення розміру судових витрат.

Постановляючи ухвалу від 16 жовтня 2015 року та залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без руху, суд зазначив, що вона подана з порушенням вимог п.п.2-4 ч.2 та 5 ст.119 ЦПК України, а саме позивачем у позовній заяві не вказано повністю своє ім'я та по батькові, вказано лише ініціали. Крім того, не зазначено зміст позовних вимог, а саме з кого та на чию користь позивач просить стягнути грошові кошти в розмірі 9723,00грн. та компенсацію моральної шкоди в розмірі 7500,00грн. Також, позивачем не вказана ціна позову щодо вимог майнового характеру та не додано документ, що підтверджує сплату судового збору в повному обсязі за вимоги майнового характеру, виходячи з розміру 1% (відсотка) від ціни позову. Позивачем також не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у повному обсязі за вимоги немайнового характеру.

Проте, повністю погодитися з таким висновком суду не можна.

Так, ст. 119 ЦПК України передбачені певні вимоги до позовної заяви. Зокрема, ч.5 цієї статті встановлено, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 119 і 120 цього кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Також, згідно роз'яснень, які містяться у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року №2, позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК України. У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві не лише містяться позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Якщо заява не відповідає вимогам статей 119, 120 ЦПК або не сплачено судовий збір чи не оплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, суддя відповідно до вимог статті 121 ЦПК України постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху, в тому числі розмір несплачених судових витрат, і надає строк для усунення недоліків, тривалість якого визначається в кожному конкретному випадку з урахуванням характеру недоліків, реальної можливості отримання копії ухвали, яка повинна бути надіслана заявнику негайно, та їх виправлення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про захист прав споживачів, в якому просила розірвати договір купівлі-продажу, повернути їй сплачені грошові кошти в розмірі 9 723,00грн., а також відшкодувати моральну шкоду в сумі 7 500,00грн.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір» (надалі - Закон).

Зокрема, ч.1 ст.5 цього Закону в редакції чинній на час звернення з позовом, встановлено перелік пільгової категорії осіб, які звільнені від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

В редакції цього Закону споживачів не включено до переліку пільгової категорії осіб, які звільняються від сплати судового збору.

Але, згідно роз'яснень, які містяться у п.7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справа» від 17.10.2014року №10, в редакції від 25.09.2015року, оскільки ст.5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору, то при визначенні таких пільг слід керуватися іншим законодавством України, наприклад, статтею 14 Закону України від 01 грудня 1994 року № 226/94-ВР "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду", статтею 22 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", статтею 22 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII "Про захист прав споживачів".

Відповідно до положень ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Таким чином, залишаючи позов без руху для усунення недоліків, а в частині не сплати судового збору суд першої дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Оскільки оскаржувана ухвала в цій частині є незаконною, тому підлягає скасуванню.

Згідно п.п.3),4)ч.1ст.311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст.ст. 307ч.2п.2), 311ч.1п.п.3)4), 313, 314ч.1п.6), 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2015 року в частині визначенні розміру судового збору для сплати за подачу позовної заяви до суду - скасувати. Справу повернути до того ж суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала остаточна, оскарженню в касаційному порядку не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий -

Судді -