Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" квітня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарях - Лесик Ю.С., Бабченко Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовною заявою: Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність АТ «Дельта Банк», -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: в рахунок погашення заборгованості в сумі: 156 411,90 гривень, з яких: сума заборгованості за кредитом - 96 114,92 гривень, сума заборгованості за відсотками - 60 296,98 гривень за кредитним договором № 72016 від 17 серпня 2009 року звернути стягнення на предмет іпотеки з ОСОБА_2, а саме: квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 45,60 кв.м., житлова площа квартири становить 29,50 кв.м., яка складається з двох кімнат шляхом визнання права власності на нього за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк»; визнати за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» право власності на: квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 45,60 кв.м., житлова площа квартири становить 29,50 кв.м., яка складається з двох кімнат; всі судові витрати по справі покласти на відповідача.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17 серпня 2009 року між Публічним акціонерним товариством «Астра Банк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 72016, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 114 000,00 гривень, на строк з 17 серпня 2009 року по 17 серпня 2014 року включно. Банк свої зобов'язання за кредитним договором повністю виконав, надавши відповідачеві кредит, в розмірі та строки передбачені кредитним договором. 02 грудня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Астра Банк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Астра Банк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Астра Банк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Астра Банк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «Астра Банк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами (зареєстрований за № 1539 від 02 грудня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвінова Т.В.). Отже, відповідно до вищевказаного договору про передачу активів та кредитних зобов'язань АТ «Дельта Банк» набув права вимоги по даному кредитному договору.

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним договором кредиту № 72016 від 17 серпня 2009 року іпотекодавець ОСОБА_2 за договором іпотеки від 17 серпня 2009 року передала в іпотеку нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1. Відповідно до відомостей, викладених в довідці-характеристиці, виданої Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомості та майна за № 1424396 від 13 серпня 2009 року, загальна площа квартири становить 45,60 кв.м., житлова площа квартири становить 29,50 кв.м. Квартира складається з двох жилих кімнат. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору. Однак зобов'язання не виконані, у зв'язку з чим, станом на 31 липня 2015 року за відповідачем наявна заборгованість у сумі: 156 411,90 гривень, з яких: сума заборгованості за кредитом - 96 114,92 гривень; сума заборгованості за відсотками - 60 296,98 гривень.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Зазначив, що позивачу відомо про наявність рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, суд про причини неявки не повідомила.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечував. Пояснив суду, що наявне рішення суду як про стягнення з нього кредитної заборгованості, так і рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, у зв'язку з чим вважає позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» необґрунтованими.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача ОСОБА_2

Вислухавши пояснення представника позивача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплачені відсотки.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 серпня 2009 року між Публічним акціонерним товариством «Астра Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 72016, відповідно до умов якого кредитор відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію та встановлює позичальнику кредитний ліміт в розмірі 114 000,00 гривень, а позичальник зобов'язується повернути фактично отримані кошти, сплатити проценти за користування отриманими кредитними коштами та комісії в порядку, розмірі та в строк, що передбачені цим договором. Строк кредитної лінії - 60 місяців, з 17 серпня 2009 року по 17 серпня 2014 року включно.

За вимог ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Так, в забезпечення виконання зобов'язань з боку позичальника ОСОБА_3 за кредитним договором, 17 серпня 2009 року між Відкритим акціонерним товариством «Астра Банк» та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір, який забезпечував виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором № 72016 від 17 серпня 2009 року з будь-якими змінами та доповненнями до нього, що укладені та можуть бути укладені в подальшому, що був укладений між позичальником та іпотеко держателем.

Відповідно до умов вказаного договору, іпотекодавець ОСОБА_2 передала іпотекодержателю в іпотеку в якості забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором № 72016 від 17 серпня 2009 року належну їй на праві приватної власності об'єкт нерухомості, а саме: квартиру АДРЕСА_1.

В подальшому, 02 грудня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Астра Банк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до умов якого продавець ПАТ «Астра Банк» погодився продати (відступити) права вимоги та передати їх покупцю ПАТ «Дельта Банк», а покупець цим погодився купити права вимоги, прийняти їх і сплатити загальну купівельну ціну.

Відповідно до додатку до Акту приймання-передачі прав вимоги (договір купівлі-продажу прав вимоги від 02 грудня 2013 року), до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги за кредитним договором № 72016 від 17 серпня 2009 року.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок переданням ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 Цивільного кодексу України).

За загальним правилом, закріпленим в частини 1 статті 516 Цивільного кодексу України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 572 Цивільного кодексу України, в силу застави кредитор (заставодавець) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Статтею 575 Цивільного кодексу України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Як роз`яснено в п. 23 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів за участю майнових поручителів суди мають виходити з того, що відповідно до статті 11 Закону України «Про заставу», статей 1, 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель є заставодавцем або іпотекодавцем. Відповідно до статті 546 ЦК застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку (статті 553 - 559 ЦК), не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставо/іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов'язання винятково в межах вартості предмета застави/іпотеки.

Статтею 5 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація.

Відповідно до п. 1.1. Розділу 1 іпотечного договору, відповідно до відомостей, викладених в Довідці-характеристиці, виданої Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна за № 1424396 від 13 серпня 2009 року, загальна площа квартири становить 45,60 кв.м., жила площа 29,50 кв.м. Квартира складається з двох жилих кімнат.

Згідно п. п. 1.2. - 1.4. Розділу 1 іпотечного договору, предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 25 травня 2009 року Біляєвим В.О., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим № 536. Право власності на квартиру зареєстроване Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 18 червня 2009 року за реєстровим № 138, записане у реєстрову книгу № д. 760-133. Згідно звіту про експертну оцінку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, від 30 липня 2009 року, ринкова вартість предмета іпотеки становить 442 300,00 гривень. Заставна вартість предмету іпотеки за домовленістю сторін становить в сумі 442 300,00 гривень.

Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Якщо вимога за основним зобов'язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов'язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов'язання.

Згідно п. 2.12. Розділу 2 іпотечного договору, іпотекодержатель набуває право стягнення заборгованості за рахунок предмета іпотеки у випадках, встановлених Законом України «Про іпотеку» та/або неналежного виконання іпотекодавцем кредитного договору, якщо кредит не буде погашений у термін, визначений кредитним договором, не сплачені в термін проценти (або їх частина), штрафні санкції і витрати, пов'язані з його виконанням.

За вимог ст. 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 590 Цивільного кодексу України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що 02 березня 2012 року Публічне акціонерне товариство «Астра Банк» зверталося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення за рахунок його вартості заборгованості по кредитному договору.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20 лютого 2013 року, позов Публічного акціонерного товариства «Астра Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення за рахунок його вартості заборгованості по кредитному договору було задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки на нерухоме майно - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 45,6 кв.м., та належить на праві приватної власності ОСОБА_2 яке є предметом застави за договором іпотеки нерухомого майна від 17 серпня 2009 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дудко Ю.А. та зареєстровано в реєстрі за № 1081, на користь Публічного акціонерного товариства «Астра Банк» та задовольнити за рахунок його вартості заборгованість у розмірі 142244,44 гривень. Визначено спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», встановити початкову ціну продажу предмета іпотеки в розмірі 142244,44 гривень, для його подальшої реалізації на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки нерухомого майна під час проведення виконавчих дій.

В подальшому, 31 травня 2013 року уповноваженим представником Публічного акціонерного товариства «Астра Банк» у вказаній справі було отримано виконавчий лист.

Таким чином, іпотекодержателем Публічним акціонерним товариством «Астра Банк» було реалізовано право звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» виступаючи в якості нового кредитора за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором набуло прав та обов'язків первісного кредитора Публічного акціонерного товариства «Астра Банк» в тому числі і право задоволення вимог кредитора після реалізації предмета іпотеки на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 лютого 2013 року, у зв'язку з чим повторне пред'явлення позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання за позивачем права власності на предмет іпотеки, не ґрунтується на нормах закону.

Аналізуючи вищевикладені доводи в їх сукупності, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» та відмову у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність АТ «Дельта Банк».

Враховуючи, що суд дійшов ґрунтовних висновків щодо відмови у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», відшкодування судовий витрат в порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України не вбачається.

Керуючись ст. ст. 512, 514, 516, 546, 572, 575, 589-590, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 3, 5, 7, 12, 33, 35 Закону України «Про іпотеку», Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», ст.ст. 10, 14, 60, 61, 88, 209, 212-215, 218, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В позві Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність АТ «Дельта Банк» - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: