Справа № 199/2484/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

21.06.2016 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючий суддя Богун О.О.,

при секретарі Рибак КО.,

за участі позивача ОСОБА_1.

представник позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3. про поділ спільного майна подружжя, посилаючись на те, що сторони перебували у шлюбі у період з 07.12.1985 року по 14.05.2007 рік. Шлюб було розірвано згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 14.05.2007 року, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №244.

Від шлюбу мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Під час перебування у шлюбі за спільні кошти подружжям було придбано квартиру №554 в будинку №15 по Донецькому шосе у місті Дніпропетровську, згідно договору купівлі-продажу від 26.07.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, реєстровий номер Д-758. Власником спірної квартири №554 в будинку №15 по Донецькому шосе у місті Дніпропетровську в договорі купівлі-продажу від 26.07.2004 року зазначений відповідач ОСОБА_3

Оскільки с початку одразу ж після розірвання шлюбу між подружжям не виникало будь яких спірних питань щодо розподілу майна, набутого під час шлюбу сторонами, так як існувала домовленість щодо переоформлення спірної квартири на сина ОСОБА_4, однак у подальшому відповідач ОСОБА_3 став заперечувати проти передачі у власність своєму сину ОСОБА_4 спірної квартири № №554 в будинку №15 по Донецькому шосе у місті Дніпропетровську та проти добровільного поділу сумісно нажитого майна шляхом продажу спірної квартири.

За таких обставин позивачка ОСОБА_1 вважаючи спірну квартиру №554 в будинку №15 по Донецькому шосе у місті Дніпропетровську сумісно нажитим майном подружжя під час шлюбу, просила суд визнати за нею право власності на ? частину квартири №554 в будинку №15 по Донецькому шосе у місті Дніпропетровську та стягнути з відповідача судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 3998 (три тисячі девятсот девяносто вісім) грн. 47 копійок.

Представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала повністю надала пояснення аналогічні викладеним в уточненій позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 проти позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що права власності на спірну квартиру №554 в будинку №15 по Донецькому шосе у місті Дніпропетровську необхідно визнати з урахуванням права на частку їх сина ОСОБА_4.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що сторони перебувала у шлюбі у період з 07.12.1985 року по 14.05.2007 рік. Шлюб було розірвано згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 14.05.2007 року, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №244.

Від шлюбу мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Під час перебування у шлюбі за спільні кошти подружжям було придбано квартиру №554 в будинку №15 по Донецькому шосе у місті Дніпропетровську, згідно договору купівлі-продажу від 26.07.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, реєстровий номер Д-758. Власником спірної квартири №554 в будинку №15 по Донецькому шосе у місті Дніпропетровську в договорі купівлі-продажу від 26.07.2004 року зазначений відповідач ОСОБА_3

Згідно ст. 60 Сімейного Кодексу, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя

Відповідно до ст. 63 Сімейного Кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ст. 70 Сімейний Кодекс України, розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

п. 23 Постанови пленуму Верховного Суду України, від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розяснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК ( 2947-14 ), ч. 3 ст. 368 ЦК) ( 435-15 ), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному

кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.

.

Застосовуючи правові норми до спірних правовідносин та приймаючи до уваги розяснення пленуму Верховного Суду України, від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд вважає за необхідне визнати за позивачкою ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири №554 в будинку №15 по Донецькому шосе у місті Дніпропетровську, стягнути з відповідача ОСОБА_3 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 3998,47 грн.

Оскільки відпала необхідність у заходах забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти будь-які дії направленні на відчуження в будь-який спосіб нерухомого майна ? частини квартири №554 в будинку №15 по Донецькому шосе у місті Дніпропетровську, що були вжиті ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 07.04.2016 року, тому суд вважає за необхідне їх скасувати.

Керуючись ст.ст. 5, 10, 212-218 ЦПК України, ст.ст. 60 63, 70 Сіймейного Кодексу України, Постановою пленуму Верховного Суду України, від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, житловою площею 43,8 кв.м., загальною площею 63,1 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, понесені нею судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 3998 (три тисячі дев'ятсот дев'яносто вісім) грн. 47 коп.

Заходи забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти будь-які дії направленні на відчуження в будь-який спосіб нерухомого майна - 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_3, накладені ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2016 року - скасувати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур- Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Копію судового рішення із викладом вступної та резолютивної частин видати учасникам процесу негайно після його проголошення.

Головуючий: