Провадження № 2/760/105/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2016 року Солом"янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді- Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Носачова А.К.

позивача- ОСОБА_3

представника позивача- ОСОБА_4

представників відповідача- Сороки А.В., Никифорука І.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Центру Забезпечення службової діяльності Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом і просить скасувати наказ відповідача про його звільнення з роботи, поновити його на роботі на посаді провідного інженера, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та 10 000,00гр. в відшкодування моральної шкоди.

Представник відповідача звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження в справі, посилаючись на те, що позивач ознайомився з наказом про звільнення 05.08.2015 року, до суду звернувся з пропуском встановленого законом місячного строку 28.10.2015 року, що є підставою для закриття провадження в справі.

Заслухавши думки сторін, дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання та закриття провадження в справі, виходячи з наступного.

Так, підстави для закриття провадження в справі визначено ст.205 ЦПК України.

З точки зору закону закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв'язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції гарантується її ч. 3 ст. 8.

Це право забезпечується реальною можливістю всякій заінтересованій особі звернутися в установленому порядку за захистом порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу.

Саме за захистом своїх порушених, з точки зору позивача, прав, останній звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного (міського) суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - у місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення.

У разі пропуску передбачених ст. 233 КЗпП України строків звернення до суду за вирішенням трудового спору суд відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 р. № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" з'ясовує не лише причини пропуску зазначеного строку, а й усі обставини справи, права та обов'язки сторін.

При необґрунтованості вимог суд відмовляє в позові з цих підстав без посилання на строки звернення до суду, оскільки вони стосуються захисту порушеного права.

При обґрунтованості вимог і поважності причин пропуску строку звернення до суду суд поновлює пропущений строк на звернення за вирішенням трудового спору і вирішує його по суті.

При пропуску строку без поважних причин суд наводить у рішенні мотиви, чому він вважає неможливим його поновити, та зазначає, що відмовляє в позові саме з цих підстав

Виходячи з викладеного, керуючись ст.сьт.168, 205 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання представника відповідача - Центру Забезпечення службової діяльності Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України про закриття провадження в справі відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя