УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Мазур Л.М., Мартинюка В.І.,
Нагорняка В.А., Попович О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Державна служба України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, Міністерство оборони України, Міністерство соціальної політики України, Антитерористичний центр при службі безпеки України, про встановлення факту, що має юридичне значення за касаційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 2 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 17 липня 2015 року,
в с т а н о в и л а:
У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеною заявою, у якій просив встановити факт його участі у бойових діях під час антитерористичної операції в період травня 2014 року по вересень 2014 року в Луганській області.
Заявник в обґрунтування заяви посилався на те, що приймав участь у бойових діях в районах проведення антитерористичної операції в складі добровольчого батальйону В0624 «Айдар» з травня 2014 року спочатку як кулеметник, а потім оператор зенітної установки. 1 вересня 2014 року під час патрулювання в м. Щастя Луганської області отримав поранення від вибуху, унаслідок якого йому було ампутовано праву руку та праву ногу. З невідомих йому причин він не був внесений до списків особового складу добровольчого батальйону «Айдар», який набув статусу офіційного військового формування в складі Збройних сил України, а його члени оформлялись у якості військовослужбовців та вносились до списків особового складу зазначеного формування. Із зазначених причин він не набув статус військовослужбовця, тому просив його заяву задовольнити.
Рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 2 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 17 липня 2015 року, заяву ОСОБА_1 задоволено. Встановлено факт участі в бойових діях під час проведення антитерористичної операції ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 в період з травня 2014 року по 1 вересня 2014 року в Луганській області.
У касаційній скарзі Міністерство оборони України просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та закрити провадження у справі.
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає відхиленню на таких підставах.
Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Частиною 2 статті 256 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, не зазначених у ч. 1 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можливо лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.
Так, ОСОБА_1 в судовому порядку не просить надати йому статус учасника бойових дій. У нього є право на звернення до суду із заявою про встановлення факту його участі в бойових діях на боці сил АТО, з огляду на вищезазначене, а також в сенсі статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно ч. 1 ст. 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Пунктом 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про основи національної безпеки України» об`єктами національної безпеки, між іншим, є держава, конституційний лад, суверенітет, територіальна цілісність і недоторканість.
Суб`єктами забезпечення національної безпеки, в тому числі, є громадяни України, об`єднання громадян (ст. 4 Закону України «Про основи національної безпеки України»).
Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України (ст. 65 Конституції України).
Судами установлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 приймав участь у бойових діях, захищаючи незалежність та територіальну цілісність України в районах проведення антитерористичної операції з 29 травня 2014 року по 1 вересня 2014 року, що підтверджується довідкою Міністерства оборони України військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 10 вересня 2014 року №В0624-975, підписаної начальником штабу першим заступником командира батальйону капітаном ОСОБА_2 та листом Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції від 26 листопада 2014 року № 698-вих.
Факт участі в бойових діях, перебування в зоні антитерористичної операції протягом травня вересня 2014 року підтверджується також показами свідка ОСОБА_3 , який перебував в зоні антитерористичної операції, та приймав участь у бойових діях разом з ОСОБА_1
1 вересня 2014 року ОСОБА_1 під час бойового завдання по патрулюванню м. Щастя отримав поранення від вибуху гранати, унаслідок чого йому було проведено ампутацію правої руки і правої ноги. Ці обставини підтверджуються випискою з історії хвороби № 20234, первинною медичною карткою форми 100, довідкою до акту огляду МСЕК серія 10 ААВ № 933425, перевідним епікризом № 8187, супровідними листами, довідкою військово-лікарської комісії, виписним епікризом (історія хвороби (№ 20434), свідоцтвом про хворобу.
Такі, як ОСОБА_1 , особи, які були зараховані в інші військові формування, а також з числа яких були сформовані спеціальні підрозділи територіальної оборони, і які були залучені державними або громадськими організаціями або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України та брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи в районах антитерористичної операції, добровільно захищаючи незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України, але не входили до складу формувань, визначених у п. 19 ст. 6 Закону України від 22 жовтня 1993 року «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, на момент виникнення спірних правовідносин чітко визначеного юридичного статусу не мали.
Участь добровольчих формувань в особливий період, у тому числі В0624 «Айдар», в антитерористичній операції в районах проведення антитерористичної операції, на боці сил АТО, в установленому законом порядку не було заборонено. З боку держави були відсутні обмеження або заборона щодо участі відповідних добровольчих формувань під час антитерористичної операції в районах проведення антитерористичної операції на боці сил АТО, а навпаки, такі добровольчі формування допущені до участі в антитерористичній операції в районах проведення антитерористичної операції на боці сил АТО.
Частиною 5 ст. 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України, та в інших військових формуваннях, а також членів їх сімей.
Установивши зазначені обставини, суди дійшли обґрунтованого висновку про встановлення факту участі ОСОБА_1 у бойових діях в зоні проведення антитерористичної операції в період з травня 2014 року по 1 вересня 2014 року включно в Луганській області.
При цьому, висновки судів ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Суди оцінили належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, обґрунтовані висновки щодо яких виклали в мотивувальних частинах судових рішень. При встановленні фактичних обставин справи судами попередніх інстанцій норми процесуального права не порушені. При ухваленні судових правильно застосовані норми матеріального права у спірних правовідносинах.
Доводи касаційної скарги Міністерства оборони України про те, що встановлення факту участі заявника у бойових діях в зоні проведення антитерористичної операції не підлягають судовому розгляду, оскільки визнання осіб учасниками бойових дій регулюється «Порядком надання статусу учасника бойових дій, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року, не заслуговують на увагу, оскільки зазначений Порядок визначає механізм надання такого статусу особам, які були мобілізовані у встановленому законом порядку. ОСОБА_1 приймав участь в бойових діях в зоні проведення антитерористичної операції, як доброволець, та не був внесений до списків особового складу добровольчого батальйону «Айдар», який набув статусу офіційного військового формування в складі Збройних Сил України, що вірно встановлено судами. Відтак, законом не визначено іншого порядку, ніж в порядку окремого провадження, встановлення факту, що має юридичне значення, який просить встановити ОСОБА_1 .
Інші доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.
Керуючись ч. 1 ст. 336, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ
у х в а л и л а:
Касаційну скаргу Міністерства оборони України відхилити.
Рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 2 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 17 липня 2015 року залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ.Є. Червинська
Судді:Л.М. Мазур
В.І. Мартинюк
В.А. Нагорняк
О.В. Попович