Апеляційний суд Кіровоградської області
№ 22-ц/781/8/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Суровицька Л. В.
РІШЕННЯ

Іменем України

14.09.2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючої судді Суровицької Л.В.,

суддів Мурашко С.І., Чельник О.І.

секретар Гусак А.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 05 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу укладеним і виконаним.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу укладеним та виконаним.

В обґрунтування позову зазначала, що 12 вересня 2013 року між ОСОБА_3 та нею було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу комплексу будівель з розстроченням платежу, що розташований по вул. Орджонікідзе,4 у м. Бобринець. За умовами п.2 даного договору продаж комплексу будівель за домовленістю сторін вчинено за 700 000 грн. Розрахунок між сторонами здійснюється з розстроченням платежу. У період з 12 вересня 2013 року по 19 червня 2014 року нею виконано умови договору щодо повного розрахунку за договором. За умовами договору купівлі-продажу факт проведення розрахунку та виконання покупцем договору засвідчується нотаріально посвідченою заявою продавця. Проте, після проведення остаточного розрахунку із продавцем, ОСОБА_3 відмовилась подати заяву до нотаріуса, який нотаріально посвідчував договір купівлі-продажу, чим обмежила її право як покупця, здійснити державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно.

Просила суд визнати договір купівлі-продажу комплексу будівель від 12 вересня 2013 року укладеним, визнати договір купівлі-продажу комплексу будівель виконаним в частині проведення повного розрахунку покупцем ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу комплексу будівель від 12 вересня 2013 року з продавцем ОСОБА_4. (т.1, а.с.2-6).

В ході розгляду справи ОСОБА_3 подала зустрічний позов до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу невиконаним та його розірвання. Зазначала, що предметом спірного договору є виробничий комплекс по переробці масляничних культур. В приміщеннях, які є предметом спірного договору купівлі-продажу комплексу будівель знаходяться виробничі потужності, капітально змонтоване технологічне обладнання, яке належить їй на праві власності, але використовуються ОСОБА_2. За додатковим договором до спірного договору купівлі-продажу, вона продала, а ОСОБА_2 купила обладнання та інвентар, вартість якого складає 8 000 000 грн. Оскільки вартість вказаного обладнання не сплачена відповідачем, вона не писала та не посвідчувала у нотаріуса заяву щодо проведення повного розрахунку за договором купівлі-продажу комплексу будівель від 12 вересня 2013 року. Разом з тим, після подання позову до суду ОСОБА_2 за підробною заявою від її імені, звернулась до Державної реєстраційної служби Бобринецького району та провела перереєстрацію на своє імя спірного майнового комплексу. Оскільки умови договору купівлі-продажу щодо сплати всієї суми грошових коштів не виконано, просила суд визнати договір купівлі-продажу комплексу будівель, укладений між нею та відповідачем 12 вересня 2013 року таким, що не виконаний та розірвати його (т.1, а.с.36-38).

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 05 січня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 та в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено (т.1, а.с.122-126).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні її позову скасувати з підстав порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення про задоволення первісного позову (т.1, а.с.143-146).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу комплексу будівель укладеним і виконаним з тих підстав, що законом не передбачено такого способу захисту цивільних прав та інтересів. Також просила задовольнити її зустрічний позов (т.1, а.с.131-134).

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_3 надала письмову заяву про відмову від свого зустрічного позову до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу комплексу будівель невиконаним та про його розірвання.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області 14 червня 2016 року прийнято відмову ОСОБА_3 від зустрічного позову. Рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 05 січня 2015 року в частині відмови у задоволенні зустрічного позову скасовано. Провадження у справі за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу комплексу будівель невиконаним та його розірвання, закрито (т.2, а.с.134).

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги позивача та заперечив проти доводів апеляційної скарги відповідача.

Відповідач та її представник, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягають задоволенню частково з таких підстав.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджується, що 12 вересня 2013 року ОСОБА_3, як продавець та ОСОБА_2, як покупець, уклали нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу комплексу будівель, зареєстровано в реєстрі за № 608 (т.1,а.с.7-9).

Відповідно до розділу 1 договору, предметом договору є комплекс будівель, який складається з будинку тваринника, ганка, авто- гаража, ганка, мийки, складу для кормів, електростанції дизельної, ганку, котельні, ганку, інкубаторію, цеху підрощування, ганку, сараю, пожежної водойми, площадки для мийки, огорожі, КТП та розташований в місті Бобринець Кіровоградської області по вулиці Орджонікідзе № 4 на земельній ділянці площею 12825 кв.м., яка не приватизована.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що продаж комплексу будівель за домовленістю сторін вчиняється за 700 000 грн.

Згідно з умовами п.2.2. договору розрахунок між сторонами здійснюється з розстроченням платежу. В день посвідчення цього договору покупець сплачує продавцеві 150 000 грн. шляхом переказу коштів з поточного рахунку фізичної особи покупця на поточний рахунок фізичної особи продавця. Сума, що залишилася, тобто 550 000 грн. розстрочується і сплачується наступним чином: 100 000 грн. до 12 жовтня 2013 року; 450 000 грн. до 12 числа кожного місяця починаючи з листопада 2013 року і закінчуючи серпнем 2014 року по 45 000 грн. щомісячно. Усі платежі сплачуються покупцем продавцеві шляхом переказу коштів з поточного рахунку фізичної особи - покупця на поточний рахунок фізичної особи продавця не пізніше 12 числа кожного календарного місяця (п.п.2.3.,п.п.2.4, п.п.2.5. договору ).

Відповідно до п.2.6 договору купівлі-продажу факт проведення повного розрахунку та виконання покупцем договору засвідчується заявою продавця, що є невідємною частиною цього договору, справжність підпису на якій буде засвідчено нотаріально.

Згідно наданих позивачем копій платіжних доручень за період з 12 вересня 2013 року по 19 червня 2014 року, за договором купівлі-продажу комплексу будівель від 12 вересня 2013 року на рахунок продавця ОСОБА_3, ОСОБА_2 перерахувала 700 000 грн. (а.с.10-20).

На підставі нотаріально посвідченої заяви від імені ОСОБА_3, серія та номер 1554 від 13 листопада 2014 року, посвідченої приватним нотаріусом ОСОБА_5, яку надала ОСОБА_2, 13 листопада 2014 року державний реєстратор Реєстраційної служби Бобринецького районного управління юстиції Кіровоградської області ОСОБА_6 провела реєстрацію спірного комплексу будівель, внаслідок чого власником комплексу будівель по вул. Ордлжонікідзе ,4 в м. Бобринець стала ОСОБА_2.

Заперечуючи проти позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 стверджувала, що вказану заяву від 13 листопада 2014 року вона не підписувала та до нотаріуса щодо її посвідчення не зверталась. Заперечувала виконання позивачем умов договору купівлі-продажу комплексу будівель у повному обсязі.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову про визнання договору купівлі-продажу укладеним і виконаним, суд першої інстанції виходив з того, що на час розгляду справи в суді підстави позову відпали, оскільки право власності на спірну будівлю позивачем зареєстровано.

Проте, до таких висновків суд прийшов з порушенням норм матеріального і процесуального права, такі висновки не відповідають обставинам справи.

Вирішуючи спір, суд не врахував, що власник порушеного права може скористатися певним способом захисту свого права.

Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у ч.2 ст.16 ЦК України.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту субєктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен зясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Обгрунтовуючи позов, ОСОБА_2 посилалась на те, що невизнання відповідачем факту виконання нею умов договору щодо сплати обумовленої суми грошових коштів за нерухоме майно, ненадання нотаріально посвідченої заяви про підтвердження факту проведення повного розрахунку та виконання нею як покупцем договору, перешкоджає зареєструвати їй право власності на спірне майно. Тому просила суд визнати договір купівлі-продажу комплексу будівель укладеним та виконаним.

Як розяснено у п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вимога про визнання правочину (договору) неукладеним (укладеним) не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом. Суди мають відмовляти в позові з такою вимогою.

Вказані розяснення суд при вирішенні спору не врахував, також не врахував те, що договір не може визнаватись укладеним за наслідками виконання його умов.

Оскільки такого роду способів захисту цивільних прав та інтересів, як визнання договору укладеним та виконаним, ст. 16 ЦК не передбачає, то саме з цих підстав позов задоволенню не підлягає.

У п.3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

При цьому неправильно обраний спосіб захисту права власності чи іншого речового права не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви чи залишення її без руху, а в певних випадках за таких обставин може бути відмовлено в позові.

До державної реєстрації права власності за новим набувачем покупець за договором про відчуження майна, виконаним сторонами, не має права розпоряджатися цим майном, оскільки право власності на нього зберігається за продавцем, проте має право на захист свого володіння на підставі статті 396 ЦК (п.5 постанови).

За таких обставин, доводи апеляційної скарги позивача про наявність правових підстав для задоволення позову, не ґрунтуються на законі, а доводи апеляційної скарги відповідача є обгрунтованими.

Оскільки суд першої інстанції при вирішенні спору допустив порушення норм матеріального і процесуального права, прийшов до висновків, які не відповідають обставинам справи, відповідно до ст.309 ЦПК України це є підставами для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову з інших підстав.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2ч.1 ст.307, ст.309, ч.2 ст.314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 05 січня 2015 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу укладеним і виконаним, відмовити.

Рішення набирає чинності з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча суддя Л.В.Суровицька

Судді С.І.Мурашко

ОСОБА_7