печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2016 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Гладун Х.А.,

при секретарі - Кулаковій І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчинення кримінального правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Свої вимоги Позивач обґрунтовує тим, що є потерпілим від злочинів за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України, вчинених Відповідачем. Вина Відповідача у вчиненні вказаних злочинів встановлена вироком Солом'янського районного суду м. Києва від 31.07.2014 р. у кримінальному провадженні по справі № 1/760/35/14. Так, внаслідок протиправних дій Відповідача, Позивач, будучи введеним з боку Відповідача в оману щодо його професійних здібностей на міжнародному валютному ринку «Форекс», уклав з банківською установою кредитний Договір та в забезпечення його виконання договір іпотеки власної нерухомості. Отримані кредитні кошти в сумі 80000,00 дол. США Позивач передав Відповідачу за договором позики строком на 1 рік під 8% річних. За усною домовленістю з Відповідачем вказані кошти призначалися для їх залучення у валютних операціях на міжнародному валютному ринку «Форекс», а отримані Позивачем проценти за їх користування - на погашення заборгованості за кредитним договором. Протягом певного періоду Відповідач справно сплачував належні Позивачу проценти на загальну суму 24300,00 дол. США, але згодом почав уникати спілкування з Позивачем. З вересня 2008 р. Позивач був позбавлений можливості сплачувати заборгованість за кредитним договором. Таким чином Позивач вважає, що борг, що утворився перед банком за кредитним договором є результатом злочинної діяльності Відповідача.

З урахуванням зазначеного Позивач ставить питання про стягнення з Відповідача в примусовому порядку суму заборгованості за договором позики в сумі 80000,00 дол. США; різницю несплачених Відповідачем відсотків за користування позикою в сумі 52500,00 дол. США; визначену положенням п. 9 договору позики пеню за прострочення Відповідачем виконання зобов'язання в сумі 9450,00 дол. США; та на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України - 3 % річних в сумі 29812,50 дол. США.

Також позивач зазначає, що протиправною поведінкою Відповідача йому спричинено моральну шкоду, що полягає у нервових розладах та душевних стражданнях, які Позивачу довелось відчути не тільки під час досудового слідства, допитів, судових засіданнях, а й на підставі конкретних втрат, а саме власних коштів, наданих Позивачем в борг Відповідачеві, що проявилось у наступному. Так, кредит, отриманий Позивачем під іпотеку власного майна - єдиної для проживання квартири, був взятий під впливом обману Позивача Відповідачем. Вказує, що Позивач, маючи довірливі відносини із Відповідачем, був впевнений, що буде виконувати взяті на себе перед банком зобов'язання належним чином, однак, внаслідок шахрайських дій Відповідача по заволодінню грошовими коштами Позивача така впевненість була втрачена, вказані події призвели до скрутного матеріального становища Позивача та завдали йому сильного стресу та хвилювань. Позивач вважає, що саме протиправна поведінка Відповідача, змусила Позивача протягом 2 років, поки тривало слідство та судовий процес, порушити звичний уклад його життя, Позивач став уникати нових знайомств та спілкування, був опанований страхом за майбутнє своєї малолітньої дитини, яка проживає у квартирі, переданою Позивачем в іпотеку в рахунок виконання взятих на себе зобов'язань за кредитним договором. Перебуваючи у декретній відпустці по догляду за дитиною, Позивач переживав за відсутність коштів при наявності боргових зобов'язань, відчував паніку щодо можливості втрати житла. Зазначені моральні страждання Позивачем оцінено в 400000,00 грн., які він просить стягнути з Відповідача на його користь.

Будучи належним чином повідомленим Позивач в судове засідання не з'явився. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, подав на адресу суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав.

Суд, вивчивши письмові матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

За змістом ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) у власність грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається з положень ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Судовим розглядом встановлено, що 22.02.2008 р. між сторонами укладено договір позики грошей, за умовами якого Позивач передала Відповідачу 80000,00 дол. США, які Відповідач зобов'язався повернути 21.02.2009 р. в повному обсязі.

Умовами п. 4 вказаного договору між сторонами досягнуто домовленості, що щомісячно до основної суми додається прибуток, що становить 8,0 % від залишкової суми на кінець поточного місяця.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Факт протиправного заволодіння належними Позивачу грошовими коштами Відповідачем в сумі 80000,00 дол. США, а відтак, неналежного виконання Відповідачем взятого на себе зобов'язання з повернення позичених грошових коштів в сумі 80000,00 дол. США встановлено вироком Солом'янського районного суду м. Києва від 31.07.2014 р. у кримінальному провадженні по справі № 1/760/35/14, що набрав законної сили.

Також вказаним вироком встановлено, що Відповідач частково сплатив Позивачу належні йому проценти за користування кредитом в загальному розмірі 24300,00 дол. США.

В силу ст. 61 КПК України вказані обставини додатковому доказуванню не підлягають.

Таким чином, вимоги Позивача про стягнення на його користь з Відповідача суми боргу за договором позики в розмірі 80000,00 грн. та заборгованості за відсотками за користування позикою в загальному розмірі 52500,00 дол. США є законними та обґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором, або законом.

Умовами п. 9 вищевказаного договору позики встановлено, що за прострочення виконання зобов'язань за цим договором Позичальник (Відповідач) виплачує пеню в розмірі 0,1 % від простроченої суми за кожен день прострочення.

Згідно наведеного Позивачем розрахунку пені за вказаним пунктом договору її розмір за період з 21.06.2008 р. по 21.08.2009 р. становить 9450,00 дол. США.

Також за правилами ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином з Відповідача на користь Позивача підлягають стягнення в порядку ч. 2 ст. 625 ЦПК України 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 21.02.2009 р. по 21.06.2016 р. в сумі 29812,50 дол. США.

Стаття 1166 ЦК України зазначає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином в загальному обсязі Відповідачем на користь Позивача підлягає відшкодуванню 171762,50 дол. США, з яких:

- 8000,00 дол. США - сума боргу;

- 52500,00 дол. США - заборгованість по сплаті процентів за користування позикою;

- 9450,00 дол. США - пеня згідно п. 9 договору позики;

- 29812,50 дол. США - 3% річних за ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу.

У поданій представником позивача заяві останній наполягав на задоволенні позовних вимог в заявленому розмірі.

Станом на 21.06.2016 р. офіційний курс НБУ гривні до долара США становить 2490,8886 грн. за 100 дол. США.

Таким чином на 21.06.2016 р. загальна сума заборгованості складає 4278412,53 грн., що еквівалентно 171762,50 дол. США.

Що стосується позовних вимог, пов'язаних з відшкодуванням моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Вказана стаття регулює загальні підстави для відшкодування шкоди в межах позадоговірних (деліктних) зобов'язань.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідно до ст. 1167 ЦК України відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, є шкода, протиправна поведінка та причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною - є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв'язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв'язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

За загальними правилами розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З урахуванням доведеності неправомірності дій Відповідача, внаслідок яких Позивач зазнав вимушених змін в своїх життєвих стосунках, суд виходячи з засад розумності та справедливості вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди частково, стягнувши на його користь з Відповідача у відшкодування моральної шкоди 5000,00 грн.

Положеннями ч. 2 ст. 31, ст. 174 ЦПК України передбачено право Відповідача на визнання позову.

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України якщо визнання Відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таких обставин в ході розгляду справи судом не встановлено.

Також згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З урахуванням вищевстановлених обставин та доказів позов підлягає частковому задоволенню.

З відповідача на користь держави у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст.ст.526, 625, 1046, 1054, 1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 57-61, 212-215 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчинення кримінального правопорушення - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням злочину 4277235,13 грн., у відшкодування матеріальної шкоди - 5000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір 6890,00 грн. за позовні вимоги майнового характеру та 1378,00 грн. за позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається Апеляційному суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя Х.А. Гладун