13.01.2016 Справа № 363/5163/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2016 року Вишгородський районий суд Київської області в складі :

головуючого : судді Купрієнка С.І.

секретаря : Рибки І.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до Вишгородської міської ради Київської області

про визнання права власності на спадкове майно

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 звернулась з даним позовом в якому просить визнати за її дочкою ОСОБА_2 право власності в порядку спдакування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер 20 березня 2015 року , на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 , та право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої 13 травня 2015 року на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 та представник відповідача не з*явились , подавши заяви про розгляд справи в їх відсутності , позов підтримали.

Ознайомивши із письмовими доказами суд прийшов до висновку , що позов обгрунтований і підлягає задоволенню.

Так в сдуоовму засіданні встановлено , що з 21 липня 2000 року по 19 червня 2014 року позвачка перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3. Шлюб був розірваний рішенням суду.

20 червня 2001 року у нас народилася донька ОСОБА_2.

За час подружнього проживання нами 25.06.2004 року була придбана квартира АДРЕСА_2.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 12 січня 2015 року в порядку поділу спільного сумісного майна за мною було визнано право власності на 2/3 частини вищевказаної квартири, а за ОСОБА_3 1/3 частина.

Рішення суду 23 січня 2015 року набрало законної сили.

20 березня 2015 року ОСОБА_3 помер не успівши зареєструвати у встановленому порядку своє право на 1/3 частину квартири.

Спадкоємцями майна померлого ОСОБА_3 в рівних частках є наша донька ОСОБА_2 та його мати ОСОБА_4, яка прийняла спадщину шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

13 травня 2015 року померла ОСОБА_4, яка за життя прийняла спадщину після смерті свого сина, але не оформила спадкових прав.

24 червня 2015 року ОСОБА_2 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі ОСОБА_4, але постановою від 20 листопада 2015 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій.

Відмову у вчинені нотаріальних дій нотаріус обґрунтовував тим, що не надано належних правовстановлюючих документів, які б підтверджували належність цього майна спадкодавцеві, оскільки маючи право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_3 на підставі рішення суду, ОСОБА_3 за життя не зареєстрував це право в органах реєстраційної служби, а ОСОБА_4 прийнявши спадщину після смерті сина, також не оформила у встановленому порядку своє право на спадкове майно.

Зазначені обставини унеможливлюють видачу свідоцтва про право на спадщину, так як право власності спадкодавців на нерухоме майно не було зареєстровано.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 15 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Своє право на звернення до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно я обґрунтовую наступним.

Положеннями статей 1216 та 1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Зі змісту ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Узагальнивши судову практику Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказав, що при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що неповнолітня ОСОБА_2 має право на успадкування майна, яке залишилося після смерті її батька ОСОБА_3, який помер 20.03.2015р. та після смерті бабусі ОСОБА_4, яка померла 13.05.2015р., а саме: 1/3 частину квартири АДРЕСА_4.

Пунктом 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Оскільки, у визначений законом спосіб ОСОБА_4 Ю,В. позбавлена можливості реалізувати та нотаріально оформити свої спадкові права, вважаю, що суд має визнати за нею право власності на спадкове майно, так як її права підлягають захисту.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 3, 4, 15, 114, 118-120, 213-215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 1216,1218,1268 ЦК України, -суд

В И Р І Ш И В

Позов задовольнити. В изнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 який помер 20 березня 2015 року на 1/6 частину квартири АДРЕСА_3 та право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, яка померла 13 травня 2015 року на 1/6 частину квартири АДРЕСА_3.

Рішення на протязі 10 днів з дня проголошення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області

Суддя