Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді Рожина Ю.М.,

суддів Григоренка М.П., Ковальчук Н.М.,

секретаря судового засідання Шептицької С.С.,

за участю

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Рівненської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корецького районного суду Рівненської області від 28 жовтня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди завданої злочином.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, що зявились у судове засідання, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 28 жовтня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає рішення незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Зазначає, що при прийнятті оспорюваного рішення суд надав перевагу доказам відповідача, не оцінив належним чином усі наявні в справі письмові докази та пояснення позивача, що мають значення для справи.

Стверджує, що вироком суду від 22 липня 2015 року доведено вину відповідача у спричиненні йому тілесних ушкоджень, а тому, суд залишив поза увагою той факт, що відповідно до ч.3, 4 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у іншій справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а відтак висновки суду про необґрунтованість позовних вимог не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами кримінального провадження відносно ОСОБА_2

Вказує, що в звязку з незаконними та протиправними діями відповідача, що встановлено вироком суду, йому завдано чималої шкоди життю та здоровю, при цьому належного лікування він отримати не зміг через відсутність відповідних грошових коштів.

Звертає увагу, що у звязку з вчиненням до нього кримінального правопорушення він до цього часу не може спокійно спати вночі, йому постійно здається, що ОСОБА_2 може знову на нього напасти та нанести нові тілесні ушкодження чи буде ображати з метою помсти за повідомлення в міліцію, він переніс сильні больові відчуття, отримав масу травм, постійно погано почувається, має місце запаморочення голови, втрата свідомості та головний біль, всі ці обставини спричинили у нього пригнічений стан, внаслідок чого він почав до всього нервово відноситись та неспокійно спати вночі.

Доводить, що шкода полягає у моральних стражданнях через ушкодження здоровя, порушення звичайних життєвих звязків з оточуючими людьми, що виникло після нанесення тілесних ушкоджень. Окрім того, враховуючи, що тілесні ушкодження були нанесені в селі, де всі один одного знають, він постійно відчуває з приводу отриманих травм дискомфорт, біль та відчай, не може забути про те, що сталося, постійно відчуває страх за своє життя та здоровя, боїться їхати в село, перебувати в себе в будинку, оскільки ОСОБА_2 проживає поруч.

За викладених обставин просить рішення скасувати, ухвалити нове яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що вироком Корецького районного суду Рівненської області від 22 липня 2015 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 850 гривень.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 30 вересня 2015 року вирок Корецького районного суду Рівненської області від 22 липня 2015 року залишено без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_2 та його захисника адвоката ОСОБА_3 без задоволення.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції послався на вимоги ст.60 ЦПК України та п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та виходив з безпідставності заявлених вимог, не надання позивачем належного обґрунтування своїх вимог щодо заявленої ним суми позову у 25000 грн., не долучення листка непрацездатності, доказів перебігу захворювання, не підтвердження будь-якими доказами посилань на втрату нормального сну та головного болю.

З таким висновком місцевого суду не погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Приписами ч.2 п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У відповідності до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вироком Корецького районного суду Рівненської області від 22 липня 2015 року визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та встановлено, що 17 вересня 2014 року близько 18 год. 40 хв. на дорозі поблизу будинку №35, що на вул. Садовій в с. Колодіївка Корецького району Рівненської області, ОСОБА_2 під час суперечки з ОСОБА_1, що виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс останньому деревяною палицею, довжиною близько 100 см., діаметром 4-5 см., не менше чотирьох ударів у різні частини тіла.

В результаті неправомірних дій ОСОБА_2 заподіяв потерпілому ОСОБА_1 тілесні ушкодження у вигляді крововиливу лівої тімяно-скроневої ділянки голови, двох крововиливів лівого передпліччя та садна на фоні крововиливу на передній черевній стінці справа. Спричинені тілесні ушкодження згідно висновку судово-медичної експертизи №1003 від 30 вересня 2014 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

З наведено слідує, що протиправними діями ОСОБА_2 було завдано фізичного болю та страждань ОСОБА_1, встановлено причинний звязок між нанесеними тілесними ушкодженнями та фізичними стражданнями останнього, доведено вину ОСОБА_2 в заподіянні тілесних ушкоджень.

З урахуванням обставин справи, доводів викладених в позовних вимогах, пояснення наданого позивачем та відповідачем під час апеляційного розгляду справи, колегія суддів вважає, що вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню частково у сумі 2000 грн., що буде відповідати обставинам справи, засадам розумності та справедливості, характеру фізичного болю та страждань, які були заподіяні позивачеві.

Колегія суддів вважає що не підлягають розгляду позовні вимоги щодо стягнення з ОСОБА_2 витрат на правову допомогу, оскільки такі витрати не підтверджені належними та допустими доказами в справі.

При розподілі судових витрат колегія суддів враховує приписи ч.3 ст.88 ЦПК України та п.п.1,2 ст.4 Закону України „Про судовий збір, за якими суд стягує з відповідача в доход держави судовий збір, при звільненні позивача від сплати судового збору при подачі позову, а тому підлягають стягненню з відповідача в дохід держави судові витрати в розмірі 551 грн. 20 коп.

Виходячи з наведеного колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції, яке прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права та часткове задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.88,303,307,309,314,316,324,325 ЦПК України колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Корецького районного суду Рівненської області від 28 жовтня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди завданої злочином задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 2 000 (дві тисячі) гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судові витрати по справі в розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий Ю.М. Рожин

Судді Н.М. Ковальчук

ОСОБА_4