Справа №577/5516/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Кущенко М. Ф.
Номер провадження 22-ц/788/444/16 Суддя-доповідач - Ткачук С. С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ткачук С. С.,

суддів - Ільченко О. Ю. , Рибалки В. Г.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 січня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про захист прав споживача, стягнення матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

Звернувшись до суду із позовом, в якому після уточнення, ОСОБА_3 просила стягнути з відповідача на її користь кошти у розмірі 5593,50 грн., 243,60 грн. судового збору та 3000 грн. моральної шкоди.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 30.01.2012 року ПАТ «Платинум Банк» перерахував кошти на банківський рахунок фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, власника магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» у м. Конотопі, згідно кредитного договору від 30.01.2012 року, укладеного між нею та ПАТ «Платинум Банк». За вказаним кредитним договором банк надав їй, як позичальнику, грошові кошти (кредит) в сумі 4388,87 грн. на 10 місяців з відповідними процентами та комісіями, з цільовим призначенням для купівлі металопластикових вікон. Таким чином, відповідач отримав надані їй від банку гроші на установку металопластикових вікон, однак з часу отримання ним вказаних коштів вікна їй не встановлював. Яким чином він розпорядився цими грошима їй невідомо, але за рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 02.10.2015 року з неї, за даним кредитним договором, було стягнуто 5593,50 грн. та 243,60 грн. судового збору, а всього 5837,10 грн. Крім того, у зв'язку з цими обставинами, позивач зазнала моральних страждань та доклала додаткових зусиль для організації свого життя.

Звернулась з клопотанням про поновлення строку позовної давності через те, що про складання відповідачем чеку від 15.02.2012 р. їй стало відомо тільки під час розгляду цієї заяви.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28.01.2016 року в задоволенні вимог позову відмовлено за його безпідставністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення районного суду та постановити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги стосовно відповідача і примусити його сплатити грошові кошти, які він отримав від ПАТ «Платинум Банк» в сумі 5593,50 грн. матеріальних та 3000 грн. моральних збитків.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що оскільки відповідач в односторонньому прядку відмовився від виконання зобов'язання щодо встановлення вікна, то відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» та ЦК України, вона має право на відшкодування як матеріальних збитків, так і моральної шкоди.

Зазначає, що товарний чек, достовірність якого позивач ставить під сумнів, не є доказом про отримання нею зазначеного вікна, оскільки відсутня накладна, а суд не звернув уваги на те, що вона не отримала товар і не вжив заходів, щоб дійсно упевнитись в цьому.

Вказує, що про строки звернення нічого не знала, а дізналася тільки в залі суду, а про наявність заборгованості по кредиту не знала до моменту звернення банку з позовом до суду, бо вважала, що всі кошти повернуті відповідачем банку.

Крім того, суд не звернув уваги на її прохання викликати до суду ОСОБА_4

В судовому засіданні позивач та її представник доводи апеляційної скарги підтримали і пояснили, що дані про рахунок відповідача були внесені на підставі накладної, яку вона отримала в магазині, де був виставлений зразок вікон, за які були перераховані гроші, т.т. підтвердили, що з відповідачем укладався договір купівлі-продажу.

Представник відповідача на скаргу заперечила та пояснила, що дійсно з позивачем укладався договір купівлі-продажу вікон. Гроші були відповідачем отримані 31.01.2012 р., після відбувся заказ вікон та після їх поставки 15.02.2012 р. вікна були відпущені покупцю ОСОБА_3, що підтверджується товарним чеком.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається із матеріалів справи, що 30.01.2012 року між ПАТ «Платинум Банк», ОСОБА_3, а також ПрАТ «Ренесанс Життя», ПАТ «СК «Універсальна» був укладений кредитний договір№227/3454SFPRP7 на суму 4388,87грн. на вікна металопластикові кількістю товару 1 шт. на суму 3888,00 грн. Банком за розпорядженням позивача грошові кошти в сумі 3888 грн. 31.01.2012 р. були перераховані на рахунок відповідача (а.с. 3-5).

Таким чином, кредит надавався банком позичальнику шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок продавця за реквізитами, зазначеними позичальником (п.2.1), а саме було перераховано кошти на банківський рахунок ФОП ОСОБА_4

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 02.10.2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 23.11.2015 року, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Креденс фінанс» 5593 грн. заборгованості за цим кредитним договором (а.с. 6-7).

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що замовлення вікон відбулось за зверненням позивача, розрахунок за купівлю вікна відбувся шляхом безготівкового перерахунку грошей на рахунок відповідача і згідно товарного чека від 15.02.2012 р. товар було передано позивачу. Суд відхилив ствердження позивача про неотримання нею цього товарного чеку, оскільки цей документ є документом, який підтверджує продаж товару, а її позиція є намаганням погасити свої витрати по кредитному договору.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки судом правильно визначено характер спірних правовідносин, які відповідають обставинам, встановленим судом в судовому засіданні, сторонами визнаються і підтверджуються належними доказами.

Відповідно до ст. 655, ч. 1 ст. 656 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Оскільки відповідач, як продавець, за на момент купівлі-продажу метало-пластикового вікна позивачем, здійснював підприємницьку діяльність із роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах (а.с. 40), то на правовідносини, що склалися між сторонами у справі, поширюється положення § 2 глави 54 ЦК України (роздрібна купівля-продаж).

Статтею 698 ЦК України встановлено, що за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов'язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов'язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його. До відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця - фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» договір - це усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ).

Згідно з п. 18 Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, затверджених наказом Міністерства економіки України від 19.04.2007 року № 104 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08.11.2007 року за № 1257/14524 (далі - Правила), розрахунки за продані товари та надані послуги можуть здійснюватися готівкою та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) відповідно до законодавства. Разом з товаром споживачеві в обов'язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який засвідчує факт купівлі товару та/або надання послуги.

Отже, як вбачається зі змісту приведених законодавчих та нормативно-правових актів, договір роздрібної купівлі-продажу непродовольчого товару вчинений в усній формі, вважається виконаним, якщо покупець здійснив оплату придбаного товару у готівковій або безготівковій формі, а продавець передав цей товар покупцеві. Факт прийому-передачі товару та підтвердження вчинення такого правочину оформлюється у вигляді розрахункового документу установленої форми на повну суму проведеної операції (квитанції, товарного чи касового чеку або іншого документу).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи вищевикладене, зобов'язання, що виникло із договору купівлі-продажу металопластикового вікна, що був укладений між сторонами по справі, виконане належним чином, оскільки позивачем було сплачено кошти за придбаний нею товар, про що підтверджують умови споживчого кредитного договору, укладеного ОСОБА_3, та меморіальний ордер від 31.01.2012 р., а продавцем - ФОП ОСОБА_4 передано ОСОБА_3 придбане нею металопластикове вікно, про що підтверджує товарний чек № 13 від 15.02.2012 року на суму 3888,00 грн. (а.с. 26).

Належне виконання зобов'язання сторонами у справі щодо придбання вказаного товару підтверджує належними доказами дослідженими колегією суддів в судовому засіданні. Протилежного, відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, позивачем не доведено, а її ствердження про те, що вона не підписала цей товарний чек, не спростовує факту відпуску їй проданого товару.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3, щодо недійсності товарного чеку без накладної та її підпису, спростовуються наступним.

Порядок оформлення розрахункових документів при проведенні розрахункових операцій за готівку в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначено Законом України від 06.07.1995 року № 265 «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон). При цьому законодавчо визначено випадки звільнення продавця від обов'язкового надання покупцю складених за встановленою формою фіскальних чеків, надрукованих реєстратором розрахункових операцій, або розрахункових квитанцій, заповнених вручну.

В той же час п. 15 ст. 3 цього Закону передбачено, що чеки, накладні та інші письмові документи, які засвідчують передачу права власності на товари або послуги від продавця до покупця, повинні видаватись покупцю таких товарів або послуг на його вимогу.

Таким чином, оформлення розрахункових операцій з використанням товарних чеків у випадках, передбачених Законом № 265, є правомірним.

Крім того, саме нею були пред'явлені дані про рахунок продавця, вартість та найменування товару, які були зазначені у споживчому кредитному договорі при його укладені, а після його укладення здійснено банком перерахунок грошей в розмірі вартості товару.

Разом з тим, якщо форма та зміст фіскального чека, розрахункової квитанції та інших розрахункових документів, надання покупцю яких є обов'язковим, була визначена підпунктом 3.2 пункту 3 наказу Державної податкової адміністрації України від 01.12.2000 року № 614 «Про затвердження нормативно-правових актів до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», який був чинним на момент спірних правовідносин, то форма та зміст товарного чека на той час була законодавчо не визначена. Таким чином, суб'єкти господарювання могли видавати товарні чеки довільної форми.

Таким чином, підстав вважати про недійсність чи невідповідність товарного чеку, наданого відповідачем, в колегії суддів не має.

Відповідно до п.п. 22, 24 Правил суб'єкт господарювання може надавати додаткові послуги, перелік і вартість яких визначаються відповідно до вимог законодавства. Доставка товарів споживачу оформляється замовленням-квитанцією або іншим документом із зазначенням найменування суб'єкта господарювання, прізвища споживача, його місця проживання, дати оформлення замовлення, назви товару, артикула, кількості предметів, видів і вартості послуг, часу їх виконання тощо.

Тому, доводи скарги про те, що металопластикове вікно - це товар, що потребує спеціального транспортування та установки, спростовуються вказаними положеннями Правил, оскільки надання таких послуг не є обов'язком відповідача, як продавця.

Висновки суду стосовно вирішення питання поновлення строків позовної давності є зайвими, оскільки судом вирішено спір по суті, але ці висновки не вплинули на правильність рішення суду.

Інші доводи апеляційної скарги щодо не задоволення клопотання про явку в судове засідання відповідача, не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, тому до уваги не приймаються.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно і повно з'ясував, обставини, що мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Судом постановлено обґрунтоване рішення з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: