Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/1871/16-ц

Номер провадження: 2/511/839/16

15 вересня 2016 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Теренчук Ж. В.,

при секретарі - Ніколас С.О.,

за участю позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 міської ради Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2016 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просять визнати за кожним з них право власності в порядку спадкування за законом по 1/6 частині квартири АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_5, померлій 04.05.2013 року.

Представник відповідача позов визнав.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позов підтримали, просили його задовольнити. Суду пояснили, що 04.05.2013 року померла їх мати ОСОБА_5. ОСОБА_3 та померла ОСОБА_5 є співвласниками квартири АДРЕСА_2, відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 31.08.1995 року органом приватизації Одеською залізницею. Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на її частку квартири АДРЕСА_2 в розмірі 1/3 частини. При житті ОСОБА_5 заповіту не залишила, тому має місце спадкування за законом. Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 є вони - рідні син та донька померлої. Інших спадкоємців не має. ОСОБА_3 своєчасно прийняли спадщину, звернувшись до нотаріуса з відповідною заявою. На підставі цієї заяви було заведено спадкову справу №30/2013. Однак нотаріус відмовив в видачі свідоцтва про право власності по праву спадкування за законом на нерухоме майно, що є предметом спадщини, з посиланням на те, що відсутня державна реєстрація права власності на вказане вище нерухоме майно.

Представник відповідача ОСОБА_4 міської ради - ОСОБА_3, в судовому засіданні, позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 визнала повністю, не заперечувала проти їх задоволення.

Суд, заслухавши пояснення позивачів, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, давши оцінку обґрунтованості заявлених вимог, прийшов до висновку про задоволення позову виходячи з наступного.

У відповідності до ст.8 Закону України від 19.06.1992 року №2482 „Про приватизацію державного житлового фонду передача займаних квартир /будинків/ у спільну загальну власність здійснюється за письмовою згодою усіх повнолітніх членів родини, які постійно проживають у цій квартирі з обовязковим визначення уповноваженого власника квартири.

Відповідно до ч.2 ст.370 ЦК України у випадку виділу часток з майна, яке знаходиться у спільній загальній власності, вважається, що частки кожного із співвласників в праві спільної загальної власності являються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності, виданого Одеською залізницею від 31.08.1995 року на імя ОСОБА_5, квартира АДРЕСА_3 приватизовано та передано у спільну загальну власність ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5.

Таким чином ОСОБА_5 та члени її сімї, є співвласниками спірної квартири в порядку приватизації в рівних частинах, їх частки складають по 1/3 частині.

Право власності вказаних осіб на квартиру було зареєстровано в ОСОБА_4 БТІ. 04.05.2013 року померла ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД №341963, виданим 08.05.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Роздільнянському району ОСОБА_4 МУЮ в Одеській області, актовий запис №280.(а.с.5)

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 77,50 кв.м, в тому числі житловою 43,40 кв.м.

За життя ОСОБА_5 заповіту не залишила, тому має місце спадкування за законом.

В порядку ст.1261 ЦК України до спадкоємців першої черги за законом входять діти померлого, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 є: син ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АГ №1234631, виданим 26.09.1968 року рай бюро ЗАГС Роздільнянського району Одеської області, на підставі актового запису №134 (а.с.13) та донька ОСОБА_2 (до одруження ОСОБА_1), ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД №475648 виданим 29.04.1975 року рай ЗАГС м. Роздільна Одеської області, на підставі актового запису №109. (а.с.8,9).

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно вимог ч.1,2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до п.4.15 розділу 4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 видача свідоцтва про права на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Згідно п. 4.18 розділу 4 Порядку якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання судовому порядку.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 прийняли спадщину, своєчасно звернувшись до приватного нотаріуса ОСОБА_4 нотаріального округу ОСОБА_6 з заявами про прийняття спадщини, на підставі яких була заведена спадкова справа №30/2013, однак нотаріус їм відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру у звязку з відсутністю державної реєстрації права власності на зазначену квартиру (а.с.17).

Судом встановлено, що свідоцтво про право власності по праву приватизації на квартиру АДРЕСА_4 було видано на імя померлої ОСОБА_5 та членів її сім"ї 31.08.1995 року та було зареєстровано відповідно до законодавства, яке діяло на час видачі свідоцтва про право власності в ОСОБА_4 БТІ, про що свідчить відмітка на свідоцтві про право власності.

Так відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 01.07.2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності чим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.

Так державна реєстрація права власності на житлові будинки споруди на час видачі свідоцтва про право власності ОСОБА_5 регулювалося Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року і передбачало обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків та домоволодінь у межах міст і селищ в органах БТІ. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на них не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01.07.2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (Лист ВССУ від 16.05.2013 року за №24-753/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування").

Тому права позивачів та померлої ОСОБА_5 на вказану квартиру визнаються дійсними, так як реєстрація квартири була проведена відповідно до законодавства, яке діяло на час видачі свідоцтва про право власності.

Крім цього, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у звязку із запровадженням державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №402-V-ІІ від 04.07.2013 року, - ст. 1299 ЦК України, яка передбачала обовязок спадкоємця зареєструвати нерухоме майно, яке є складовим спадщини, - виключена.

Тому, суд вважає, незалежно від відсутності реєстрації нерухомого майна, 1/3 частка в квартирі АДРЕСА_5 належала ОСОБА_5 і тому увійшла до складу спадщини, яка відкрилась після її смерті.

Вартість зазначеної квартири згідно звіту про встановлення ринкової вартості зазначеної квартири становить 365947,00 грн.(а.с.20-61)

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 16.10.2015 року встановлено факт, що свідоцтво про право власності на житло від 31.08.1995 року, видане органом приватизації Одеської залізниці на квартиру АДРЕСА_6, на підставі розпорядження (наказу) від 17.08.1995 року №166, зареєстроване у реєстровій книзі за №6-40 11.12.1995 року належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, померлій 04.05.2013, року, які є співвласниками вказаної квартири по 1/3 частині.

Тому право ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на спадщину підлягає захисту в судовому порядку, а позовні вимоги задоволенню.

Таким чином за ткаченко Р.Б. та ОСОБА_2 слід визнати право власності по праву спадкування за законом по 1/6 частині від 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, яка належала на праві власності померлій ОСОБА_5

Судовий збір по справі повністю сплачено позивачами при зверненні до суду.

На підставі ст.1216, 1217, 1223, 1225, 1268-1270, 1296, 1297 ЦК України, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України в зв"язку з запровадженням державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" №402 від 04.07.2013 року , ст.3,4 Закону України від 01.07.2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" , керуючись ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом на нерухоме майно, - задовольнити.

Визначити, що частка померлої ОСОБА_5 в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_7 складала 1/3 частину.

Визнати за ОСОБА_1 право власності по праву спадкування за законом на 1/6 частину квартири АДРЕСА_2, яка належала ОСОБА_5, померлій 04.05.2013 року, на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 31.08.1995 року органом приватизації Одеською залізницею.

Визнати за ОСОБА_2 право власності по праву спадкування за законом на 1/6 частину квартири АДРЕСА_2, яка належала ОСОБА_5, померлій 04.05.2013 року, на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 31.08.1995 року органом приватизації Одеською залізницею.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Роздільнянський районний суд Одеської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ж. В. Теренчук