Справа № 308/5040/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

08 серпня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів ІГНАТЮКА Б.Ю., КЕМІНЯ М.П.

при секретарі ВОЛОЩУК В.І.

за участю сторін розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду від 13 червня 2016 року у справі за її позовом до Ужгородської міської ради Закарпатської області та ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: на стороні позивача ОСОБА_3 в інтересах якого діє ОСОБА_9, на стороні відповідача Управління Держгеокадастру в Ужгородському районі Закарпатської області, про скасування рішення та реєстрації земельної ділянки -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 оскаржила ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду від 13.06.2016, якою було визнано неподаною та повернуто заяву у справі за вказаним позовом, вважає ухвалу незаконною, позаяк у судді не було підстав для прийняття такого процесуального рішення. Так, позивач посилаючись на своє важке матеріальне становище клопотав про звільнення від сплати судового збору, однак, суддя належно не дослідив обставин, що мають значення для вирішення клопотання. Крім того, суддя всупереч установленому порядку не зазначив в ухвалі від 18.05.2016 про залишення заяви без руху суму судового збору, який належало позивачу сплатити, а також реквізити для його сплати, що фактично унеможливило виконання ухвали. Посилаючись на ці обставини, на неправильне застосування суддею положень ст.ст. 82, 119, 121 ЦПК України, на порушення її права на доступ до суду, ОСОБА_1 просить ухвалу скасувати, звільнити її від оплати судового збору за подання до суду цієї позовної заяви або відстрочити його оплату, справу повернути до суду першої інстанції зі стадії відкриття провадження в справі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення: ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_6, які апеляцію підтримали, представників третіх осіб, із яких представник Юнґвірта Б.В. - ОСОБА_9. апеляцію вважає обґрунтованою, а представник Управління Держгеокадастру в Ужгородському районі ОСОБА_7 залишає вирішення скарги на розсуд суду, розглянувши апеляційну скаргу за правилами ст. 305 ч. 2 ЦПК України за відсутності інших учасників процесу, обговоривши доводи осіб, присутніх у судовому засіданні, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного.

16.05.2016 до Ужгородського міськрайонного суду надійшов вищевказаний позов ОСОБА_1, у якому містилося, зокрема, клопотання позивача про звільнення його від оплати судового збору з позовної заяви (а.с. 3-12). Клопотання ОСОБА_1 було вмотивовано тим, що із заяви належить сплатити судовий збір у розмірі 1102,40 грн, однак, ця сума є непосильною для неї, оскільки вона є вдовою, отримує пенсію в розмірі 1267,00 грн на місяць, інших доходів не має і доглядає онука - інваліда з дитинства ОСОБА_3 з яким проживає після смерті доньки ОСОБА_10

Ухвалою від 18.05.2016 суддя Ужгородського міськрайонного суду залишив заяву без руху та надав позивачу строк для усунення її недоліків до 18.05.2015, але не більше п'яти днів з дня отримання ухвали (а.с. 1-2). В ухвалі зазначалося, зокрема, що заява не відповідає вимогам, встановленим ст.ст. 119, 120 ЦПК України та ст. 6 ч. 3 Закону України «Про судовий збір» (Закон № 3674-VI), оскільки містить кілька вимог немайнового характеру, жодну з яких не оплачено судовим збором. Від сплати судового збору звільняються законні представники дітей-інвалідів, тоді як опікуном дитини є ОСОБА_9., а не позивач ОСОБА_1 Тому судом не отримані докази, необхідні для звільнення позивача від сплати судового збору.

Ухвалою від 13.06.2016 суддя Ужгородського міськрайонного суду визнав заяву ОСОБА_1 неподаною та повернув її, посилаючись на невиконання вимог ухвали від 18.05.2016 (а.с. 36).

Погодитись із таким вирішенням процесуального питання не можна.

Позивач з огляду на свій майновий стан управі клопотати про звільнення від сплати судового збору, таке клопотання повинно бути вирішено судом (суддею) по суті шляхом постановлення відповідної ухвали (ст. 82 ч.ч. 1, 3, ст. 122 ч. 1, ст. 208 ч. 2, ст. 209 ч.ч. 4, 5 ЦПК України, ст. 8 ч.ч. 1, 2 Закону № 3674-VI).

За змістом ст. 1, ст. 2 ч.ч. 1, 3, ст. 3 ч. 1, ст. 10 ч. 4, ст.ст. 27, 31, ст. 121 ч. 1 ЦПК України, суд (суддя) зобов'язаний забезпечити учасникам процесу, можливість здійснення процесуальних прав та виконання процесуальних обов'язків; дії, вимоги і процесуальні рішення суду (судді) повинні бути ясними і зрозумілими для учасника процесу, суд (суддя) повинен діяти у зрозумілий для сторін спосіб, передбачений процесуальним законом, зокрема, повинен чітко вказати на конкретні недоліки заяви, що саме і уможливлює їх виправлення; позивач повинен мати можливість належно виконати конкретні та обґрунтовані вимоги суду (судді).

Залишаючи без руху заяву як подану без додержання вимог, викладених у ст.ст. 119 і 120 ЦПК України (з якої не сплачено судовий збір), суддя постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків. Тобто, мають бути зазначені конкретні підстави, що потягли залишення заяви без руху, а якщо не сплачені судові витрати, то має бути зазначено, які суми і яких саме витрат не сплачені, з вимог якого характеру, за потреби - на які рахунки їх належить сплатити, інші дані, необхідні для виконання вимог суду (судді). Якщо вирішення процесуального питання обґрунтовується певними документами, матеріалами справи, здійснюється посилання на конкретні документи, що подані позивачем, є в справі.

Як випливає з мотивувальної частини ухвали від 18.05.2016, суддя виходив з того, що позовна заява містить кілька вимог немайнового характеру, які не оплачено судовим збором, а від сплати судового збору звільняються законні представники дітей-інвалідів, тоді як опікуном дитини є ОСОБА_9., а не позивач ОСОБА_1, тож судом не отримані докази, необхідні для звільнення позивача від сплати судового збору. Водночас у справі відсутні докази щодо вирішення суддею по суті клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору із наведенням відповідних мотивів, з яких приймаються або відхиляються вказані позивачем в обґрунтування такого клопотання доводи. Оцінка майнового становища позивача у контексті клопотання (його підстав) не давалася, хоча у справі є довідка про розмір пенсії, яку отримує позивач (а.с. 32), а ОСОБА_1, крім того, не пред'являла позов як опікун ОСОБА_3. В ухвалі судді про залишення заяви без руху не вказано, з яких вимог і в яких розмірах належало сплатити судовий збір, не вказано й реквізитів для сплати.

Отже, з ухвали не є зрозумілим, якими є конкретні недоліки заяви та як конкретно їх слід усунути, ані в мотивувальній, ані в резолютивній частині ухвали відповідні дані не зазначені.

За таких обставин, суддя, не вирішивши по суті клопотання про звільнення позивача від сплати судового збору, не дотримався порядку, встановленого для вирішення питання, та не навів обґрунтування відповідно до закону щодо відсутності підстав для позивача не сплачувати судовий збір із заяви.

Таким чином, передбачених цивільним процесуальним законом підстав для залишення заяви без руху із їх належним обґрунтуванням ухвала судді від 18.05.2016 не містить, а її зміст не давав можливості позивачу чітко визначити, про які саме недоліки заяви йдеться та в який саме спосіб їх належало усунути, що унеможливлювало виконання таких неконкретних, необґрунтованих і передчасних вимог судді. Ухвала судді від 13.06.2016 про визнання заяви неподаною та її повернення ґрунтується на ухвалі від 18.05.2016 про залишення заяви без руху, тож ці ухвали взаємопов'язані і при вирішенні питання про законність ухвали від 13.06.2016 обов'язковим є з'ясування питань про наявність підстав для залишення заяви без руху та про можливість виконання відповідних вимог судді.

Ухвали судді від 18.05.2016 і від 13.06.2016 вимогам цивільного процесуального закону не відповідають, відповідні доводи апеляції заслуговують на увагу. Поряд із цим, оскільки вирішення процесуальних питань, що випливають із факту пред'явлення позову, належить до компетенції суду першої інстанції (ст.ст. 82, 107, 118-122 ЦПК України), вирішення вимоги апеляційної скарги про звільнення від сплати судового збору з позовної заяви знаходиться за межами повноважень апеляційного суду. До того ж, позивач поставив перед судом вимогу або звільнити від оплати судового збору, або відстрочити його оплату, що є недопустимим, оскільки постановка перед судом вимог в альтернативній формі із можливістю для суду на свій розсуд обирати між ними та їх вирішувати не ґрунтується на законі. Насамкінець, питання про судові витрати суд за відповідних обставин та з урахуванням руху справи не позбавлений права і можливості вирішити в порядку, передбаченому ст. 82 ч. 1 ЦПК України, ст. 8 ч. 1 Закону № 3674-VI.

Відтак, на підставі ст. 312 ч. 1 п. 3 ЦПК України апеляцію слід задовольнити частково, ухвалу судді суду першої інстанції скасувати повністю, питання про відкриття провадження в справі передати на новий розгляд до суду першої інстанції, а в задоволенні вимоги про звільнення від сплати судового збору з позовної заяви відмовити.

Керуючись ст. 312 ч. 1 п. 3, ст.ст. 314, 315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду від 13 червня 2016 року скасувати, питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції, у решті вимог скарги - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді