АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів Пікуль А.А., Ратнікової В.М.

при секретарі Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 12 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Індустріальне» та Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання незаконними актів залиття квартири, -

ВСТАНОВИЛА:

Справа № 760/9385/15
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3514/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Кицюк В.С.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
У травні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства «Індустріальне» та Солом'янської районної в м. Києві, в якому просила визнати незаконними акти залиття квартири АДРЕСА_1 від 29.05.2012 за№1206, від 22.08.2012 за №1356, від 23.09.2012 за №1505, від 29.10.2012 за №1590, від 12.11.2012 за №1640.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_2. В 2012 році відбулося залиття квартири АДРЕСА_1 і у зв'язку із чим були складені вищезазначені акти. В подальшому власник квартири №12 ОСОБА_4 стягнув з неї в судовому порядку матеріальну та моральну шкоду, спричинену залиттям позивачем його квартири і в основу рішення суду були покладені вищезазначені акти. Проте в 2014 році комісія КП «Індустріальне» прийшла до висновку, що причиною залиття квартири ОСОБА_4 була бездіяльність самого КП «Індустріальне» і це, за переконанням позивача, дає їй підстави зробити висновок про те, що акти 2012 року є незаконними.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 12 січня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, невідповідність вимогам ст.213 ЦПК України, просила рішення скасувати та ухвалити нове по суті позовних вимог.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог посилається на те, що судом першої інстанції не врахував, що відповідно до акту КП «Індустріальне» від 02.09.2014р., який апелянт вважає об'єктивним, її вини в залитті квартири №12 немає, а тому, на думку апелянта, відповідачем по справі №760/9385/15-ц повинно бути саме КП «Індустріальне», а не вона.

Також апелянт вказує на порушення судом норм процесуального права, які, на її думку, стали причиною ухвалення необґрунтованого рішення, зокрема, її було відмовлено у долученні до даної справи справу №2-3218/14, в якій її було відмовлено у позові до КП «Індустріальне» про зобов'язання здійснення ремонту та компенсації моральної шкоди; у допиті свідків; у призупиненні виконавчого провадження; суд незаконно розглянув справу за відсутності відповідача та її представника.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Представник КП «Індустріальне» - Подолян О.С. у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив її відхилити.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 24.09.2013 задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_8, ОСОБА_9, про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири, за яким з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 стягнуто 1 966, 00 грн. матеріальної шкоди, 500,00 грн. моральної шкоди, З 000,0- витрат на правову допомогу, судові витрати.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 02.12.2013 заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд даного заочного рішення залишено без задоволення.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 13.03.2014 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, вищенаведене рішення районного суду скасовано лише в частині стягнення витрат на правову допомогу, в решті вимог рішення залишено без змін.

Вказаним рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 24.09.2013 встановлено певні обставини, які в силу ч.3 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Так, як видно з даних довідки (форма 3) ВСП «Індустріальний» від 14 серпня 2013 року квартира АДРЕСА_1 приватизована, у ній зареєстровані власник особового рахунку ОСОБА_1, син ОСОБА_8, невістка ОСОБА_9, онука ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, та підопічна ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно з даними акту про залиття від 29 травня 2012 року, затвердженого директором КП «Індустріальне», 19 травня 2012 року у квартирі АДРЕСА_1 сталося залиття, як встановлено комісією, у зв'язку з негерметичністю каналізаційних з'єднань в будинку.

Як вбачається з даних акту про залиття від 22 серпня 2012 року, затвердженого директором КП «Індустріальне», щодо залиття квартири АДРЕСА_1 мешканцями квартири №14, в квартирі №14 сантехнічні мережі знаходяться у задовільному стані, витоків води не виявлено, у ванній кімнаті має місце перепланування (відсутня перегородка між ванною кімнатою та туалетом).

Відповідно до даних акту про залиття від 22 серпня 2012 року, затвердженого директором КП «Індустріальне», 30 липня 2012 року у квартирі АДРЕСА_1 сталося залиття.

Комісією виявлено, що у санвузлі квартири АДРЕСА_2 відсутній змивний бачок, замість нього прикріплена металопластикова труба, обмотана прозорою клейкою стрічкою. Також виявлено місце протікання каналізаційної мережі в патрубку з'єднання трійника та кутового подовжувана до унітазу.

Внаслідок залиття у квартирі АДРЕСА_1 було пошкоджено в туалеті стелю (0,75 кв.м.) та стіну (1 кв.м.).

Причиною залиття, як встановлено комісією, стало халатне відношення мешканців квартири №14 до сантехнічного обладнання, а саме невжиття заходів щодо герметизації каналізаційних відводів та вчасної заміни унітазу.

Згідно з даними акту про залиття від 10 жовтня 2012 року, затвердженого директором КП «Індустріальне», 23 вересня 2012 року у квартирі АДРЕСА_1 сталося залиття.

Комісією виявлено, що причиною повторного залиття є відсутність у санвузлі квартири АДРЕСА_2 зливного бачка, замість якого прикріплена метало пластикова труба, обмотана прозорою клейкою стрічкою. Місце протікання води на з'єднанні метало пластикової труби та унітазу.

Внаслідок залиття у квартирі АДРЕСА_1 було пошкоджено в туалеті стелю (1,5 кв.м.) та стіну (1,5 кв.м.), дерев'яну декоративну стінку, віконну раму між туалетом та ванною кімнатою, у ванній кімнаті - стелю (0,75 кв.м.) та стіну (0,5 кв.м.).)

Причиною залиття, як встановлено комісією, стало халатне відношення мешканців квартири №14 до сантехнічного обладнання, а саме невжиття заходів щодо герметизації каналізаційних відводів та вчасної заміни унітазу.

Відповідно до даних акту про залиття від 29 жовтня 2012 року, затвердженого директором КП «Індустріальне», 06 жовтня 2012 року у квартирі АДРЕСА_1 сталося залиття.

Комісією виявлено, що відсутність у санвузлі квартири АДРЕСА_2 зливного бачка, замість якого прикріплена метало пластикова труба, обмотана прозорою клейкою стрічкою. Місце протікання води на з'єднанні метало пластикової труби та унітазу.

Внаслідок залиття у квартирі АДРЕСА_1 було пошкоджено в туалеті стелю (1,5 кв.м.) та стіну (1,5 кв.м.), віконну раму між туалетом та ванною кімнатою, у ванній кімнаті - стелю (1,1 кв.м.) та стіну (1,5 кв.м.). В туалеті пошкоджена дерев'яна декоративна стінка.

Причиною залиття, як встановлено комісією, стало самовільне втручання до сантехнічного обладнання, а саме зняття зливного бачка та під'єднання метало пластикової труби до унітазу.

Як видно з даних акту про залиття від 12 листопада 2012 року, затвердженого директором КП «Індустріальне», 29 жовтня 2012 року у квартирі АДРЕСА_1 сталося залиття.

Комісією виявлено, що відсутність у санвузлі квартири АДРЕСА_2 зливного бачка, замість якого прикріплена метало пластикова труба, яка ущільнена монтажною піною. Місце протікання води на з'єднанні метало пластикової труби та унітазу.

Внаслідок залиття у квартирі АДРЕСА_1 було пошкоджено в туалеті стелю (1,54 кв.м.) та стіну (2,1 кв.м.), віконну раму між туалетом та ванною кімнатою, у ванній кімнаті - стелю (1,1 кв.м.) та стіну (1,5 кв.м.). В туалеті пошкоджена дерев'яна декоративна стінка.

Причиною залиття, як встановлено комісією, стало самовільне втручання до сантехнічного обладнання, а саме зняття зливного бачка та під'єднання метало пластикової труби до унітазу.

З даних повідомлень Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві від 21 травня 2013 року, 01 червня 2013 року, 03 червня 2013 року вбачається, що за результатами перевірки встановлено, що власником квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_1 демонтовано внутрішню перегородку між ванною кімнатою та туалетом, що призвело до об'єднання та зміни планування санітарної зони зазначеної квартири, чим порушено п.2.27 ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення.». З метою усунення виявлених порушень Інспекція склала припис, яким висунула вимогу ОСОБА_1 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності в зазначеній квартирі.

На підставі поданих документів і матеріалів Інспекція винесла постанову, якою визнала винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.96 КУпАП і наклала на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Як видно з даних повідомлень Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації від 29 березня 2013 року та КП «Індустріальне» від 18 травня 2013 року керівництвом КП «Індустріальне» власнику квартири АДРЕСА_2 надавався припис щодо відновлення перегородки та встановлення зливного бачка.

Згідно акту затвердженого директором КП «Індустріальне» Красним І.В. від 02.09.2014р., при обстеженні сантехнічного обладнання квартири АДРЕСА_2 при комісійному обстеженні було встановлено, що при візуальному обстеженні пошкоджень внутрішньо квартирних інженерних мереж за вищевказаною адресою не виявлено (в приміщенні ванни та санвузла). Однак під час демонтажу бетонного перекриття на підлозі робітниками КП «Індустріальне» встановлено пошкодження тройніка каналізаційної мережи. Працівниками проведено ремонтні роботи по усуненню аварійної ситуації на каналізаційних мережах за даною адресою.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що суд вже надавав оцінку оспорюваним позивачем актам та прийняв за основу дані, які в них містяться, а переглядати рішення суду, яке набрало законної сили, у суду повноважень немає.

Також, суд першої інстанції вважав обґрунтованими заперечення відповідача про те, що позивач вимагаючи визнати акти незаконними, навіть не вказав, якому саме закону вони протирічать.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відсутні підстави для задоволення позову, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає, оскільки суд першої інстанції забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів і ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до положень ч.3 ст.10 та ч.ч.1,4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 р. встановлено, що відповідно до положень ст. 10-11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ч.3 ст.10 та ч.ч.1,4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Апелянтом не надано доказів та обґрунтувань, які б підтверджували незаконність рішення суду першої інстанції та обґрунтованості свого позову.

Апелянт, вказуючи, що насправді причиною залиття квартири №14 у 2012 році було пошкодження трійника у перекритті, не довела та не надала суду жодного доказу на підтвердження даного твердження, а рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів приймає до уваги заперечення КП «Індустріальне», що пошкодження трійника у перекритті не може бути причиною залиття квартири №14 у 2012 році, оскільки якби саме це було причиною, то залиття мали б систематичний характер до 2014 року, коли його було відремонтовано КП «Індустріальним», згідно акту від 02.09.2014р.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано, що відповідно до акту КП «Індустріальне» від 02.09.2014р. її вини в залитті квартири №12 немає.

Так, суд першої інстанції правильно зазначив, з чим погоджується і колегія суддів, що позивач не довела яким чином обставини, викладені в наведеному акті спростовують обставини, встановлені оспорюваними актами залиття квартири АДРЕСА_1 від 29.05.2012, 22.08.2012, 23.09.2012, 29.10.2012 та 12.11.2012.

Крім того, судом першої інстанції правильно роз'яснено позивачу, що у разі якщо вона вважає, що актом КП «Індустріальне» від 02.09.2014р. встановлені нові обставини щодо залиття квартири, вона вправі звернутися до суду з заявою про перегляд рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 24.09.2013 у зав'язку із нововиявленими обставинами, а суд в даній справі не уповноважений переглядати дане рішення.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Так, апелянтом не наведено обґрунтувань, як саме суд першої інстанції повинен був долучити до даної справи справу №2-3218/14 та не обґрунтовано, як долучення до справи рішення, яким її було відмовлено у позові до КП «Індустріальне» про зобов'язання здійснення ремонту та компенсації моральної шкоди, та інші дії суду, які апелянт вважає порушенням норм процесуального права, могли вплинути на правильність ухваленого судом рішення.

Більш того, відповідно до ч.3 ст.309 ЦПК України, порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

В той час, як колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції правильно вирішив справу та ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Інших доводів про незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції апеляційна скарга не містить.

Враховуючи викладене, рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 12 січня 2016 року колегія суддів вважає обґрунтованим та таким, що ухвалене з додержанням вимог закону. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність рішення суду першої інстанції не впливають.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 12 січня 2016 року - залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді