Справа №581/853/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1001/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Бойка В. Б.,

суддів - Дубровної В. В. , Лузан Л. В.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 18 квітня 2016 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Синівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області, третя особа : Липоводолинська районна рада Сумської області про стягнення упущеної вигоди,

В С Т А Н О В И Л А :

16 грудня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом до Липоводолинської районної ради Сумської області.

25 березня 2016 року за клопотанням ОСОБА_3 відповідача змінено на Синівську сільську раду Липоводолинського району Сумської області, а третю особу на Липоводолинську районну раду Сумської області.

Позов обґрунтовував тим, що в жовтні 2010 року ОСОБА_3 звернувся до Синівської сільської ради Липоводолинського району із заявою про отримання довідки про те, що він не є членом особистого селянського господарства його матері ОСОБА_4 Така довідка була необхідною для постановлення його на облік у Липоводолинському районному центрі зайнятості населення, як особи, що шукає роботу і набуття статусу безробітного.

Сільська рада відмовила у видачі такої довідки та звернулася до Липоводолинської районної ради за відповідними розясненнями щодо членства осіб в особистому селянському господарстві (ОСГ). У свою чергу Липоводолинська районна рада звернулася до Комітету з питань аграрної політики та земельних відносин ВР України із аналогічною заявою.

Вказує, що зазначені дії відповідача, які значною мірою розтягнулися в часі обмежили його конституційні права, позбавивши його можливості вчасно стати на облік у центрі зайнятості, набути статус безробітного, отримати виплату допомоги по безробіттю або працевлаштуватися, тому йому завдано збитків, якими є упущена вигода, що полягає у неможливості з жовтня 2010 року стати на облік у центрі зайнятості. ОСОБА_3 просив стягнути з відповідача на його користь 150000 грн. упущеної вигоди, завданої порушенням його прав.

Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 18 квітня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, по суті позову. При цьому зазначає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3 та його адвоката, які апеляційну скаргу підтримують з мотивів, викладених у ній, вивчивши матеріали справи, перевіривши рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав доказів на підтвердження його звернення до Липоводолинського районного центру зайнятості з заявою про постановку його на облік та наданні статусу безробітного, про розгляд його заяви та прийняття рішення про відмову у постановленні ОСОБА_5 на облік та наданні статусу безробітного саме через відсутність довідки про його не віднесення до члена ОСГ, не надав доказів на підтвердження розміру упущеної вигоди, не довів суду наявності реальної можливості отримання ОСОБА_5 доходів від постановлення на облік в якості безробітнього в Липоводолинському районному центрі зайнятості,

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком місцевого суду, так як він є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам і вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, протягом 2010-2014 років ОСОБА_3 неодноразово звертався до Синівської сільської ради з заявами про видачу довідки про те, що він не є членом особистого селянського господарства своєї матері ОСОБА_4, однак отримував відмову у видачі такої інформації. Зазначені відомості сторонами не оспорюються та не потребують доказування.

Постановою Липоводолинського районного суду Сумської області від 08 серпня 2014 року по адміністративній справі №581/361/14-а, зміненою постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2014 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково. Зобовязано голову Синівської сільради ОСОБА_6 видати ОСОБА_3 довідку про те, що він не є членом особистого селянського господарства ( т. 1, а.с. 118 ).

26 вересня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до Липоводолинського районного центру зайнятості з заявою про постановку його на облік, як безробітного. Цього ж дня, центр зайнятості поставив його на облік, а 03 жовтня 2014 року призначив щомісячну виплату по безробіттю у розмірі 544 грн.

Відповідно до п. 2) ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Тобто особа, яка має на меті відшкодувати збитки у вигляді упущеної (втраченої) вигоди, повинна довести, що вона гарантовано отримала б відповідну вигоду у разі, якщо б її право не було порушено іншою особою, тобто у разі належного виконання певних обовязків іншою особою.

Для застосування такого виду відповідальності, як відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення (протиправність поведінки відповідача, яка проявляється у невиконанні або неналежному виконанні ним певного зобовязання; дійсна наявність збитків; причинний звязок між протиправною поведінкою та завданими збитками - останні мають бути наслідком саме даного порушення, а не інших обставин; вина заподіювача збитків).

Колегія суддів вважає, що суд дійшов вірного висновку про те, що ОСОБА_3 не довів наявності усіх складових цивільного правопорушення в діях відповідача.

Зокрема, перебування на обліку в центрі зайнятості, за певних обставин, може бути підставою для отримання особою виплат по безробіттю, але їх отримання не є обовязковим, не може бути постійним та безперервним, що випливає з положень Законів України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», а також прийнятих в іх розвиток нормативно-правовиїх актів.

Позивачем не доведено та матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_3 до 26 вересня 2014 року взагалі звертався до Липоводолинського районного центру зайнятості із заявою про постановку його на облік та надання йому статусу безробітного, про розгляд його заяви та прийняття рішення про відмову у постановці ОСОБА_3 на облік та наданні статусу безробітного саме через відсутність довідки про його невіднесення до членів ОСГ.

Протягом 2010-2016 р.р. правовий статус безробітних, процедуру їх реєстрації, перереєстрації та ведення обліку осіб, які шукають роботу, центром зайнятості державної служби зайнятості було врегульовано Законом України «Про зайнятість населення», Порядком реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних, затвердженим постановою КМУ від 14 лютого 2007 р. №219, а також Порядком реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженим постановою КМУ від 20 березня 2013 р. №198.

Окрім того, Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», а також Порядком надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20.11.2000 р. №307 визначено механізм призначення, виплати допомоги по безробіттю та обчислення страхового стажу.

У відповідності до п. 3-4 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних, реєстрація та облік громадян, які звертаються за сприянням у працевлаштуванні, проводяться державною службою зайнятості за місцем їх проживання за умови пред'явлення паспорта, трудової книжки, цивільно-правового договору, а в разі потреби також військового квитка, диплома або іншого документа про освіту.

Крім зазначених документів, колишніми членами особистих селянських господарств, для яких така робота була основною, під час реєстрації пред'являються - довідка про припинення ведення особистого селянського господарства або про вихід з такого господарства, видана сільською, селищною або міською радою за місцем розташування земельної ділянки.

Аналогічним чином це питання врегульовано і у п. 3-4 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу.

Пунктами 6.26.3 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності передбачено, що допомога по безробіттю призначається на підставі особистої заяви безробітного, довідки (довідок) про середню заробітну плату (дохід) за останнім місцем (декількома місцями) роботи чи служби, трудової книжки, військового квитка, копії цивільно-правового договору, за пред'явленням, у разі наявності, свідоцтва про загальнообов'язкове державне соціальне страхування та паспорта або іншого документа, що посвідчує особу.

Рішення про призначення допомоги по безробіттю, її розмір і строки виплати, відкладення, скорочення та припинення виплати оформлюється наказом центру зайнятості, номер і дата якого заноситься до картки персонального обліку безробітного.

Відповідно до п. 1.3 Порядку обліку особистих селянських господарств сільськими, селищними та міськими радами, затвердженого наказом Державного комітету статистики України від 26 жовтня 2009 р. №409, облік особистих селянських господарств здійснюється у складі погосподарського обліку, що ведеться сільськими, селищними, міськими радами за встановленими формами первинної облікової документації.

Згідно з п. 1.4 Інструкції з ведення погосподарського обліку в сільських, селищних та міських радах, затвердженої наказом Державного комітету статистики України

від 08.12.2010 р. №491, домогосподарство (домашнє господарство) - сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об'єднують свої кошти та витрачають їх.

При розгляді адміністративної справи №581/361/14-а інстанційними судами було встановлено, що за даними Державного агентства земельних ресурсів в Липоводолинському районі Сумської області станом на 14.07.2014 року позивачу не належить на праві приватної власності земельна ділянка для ведення особистого селянського чи підсобного господарства ( т. 1, а.с. 118 ).

Як зазначалося вище, фактів відмови з боку уповноважених державних органів у призначенні позивачу допомоги по безробіттю та її виплаті встановлено не було.

Також, слід погодитися з позицією суду і щодо недоведеності позивачем розміру упущеної вимоги. Матеріали справи не містять з цього приводу ані доказів, ані розрахунків.

Позивачем не доведена належними доказами обґрунтованість заявлених вимог, суд першої інстанції при розгляді справи належним чином перевірив та дав оцінку обставинам справи, дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог по суті спору.

Колегією суддів не виявлено неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які могли бути підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 18 квітня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді