Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 3320/9471/15 Головуючий у 1 інстанції: Міщенко Т.М.
№ провадження 22-ц/778/3341/16 Суддя-доповідач: Савченко О.В
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„28" липня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Кочеткової І.В., Маловічко С.В.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01 червня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В позові зазначало, що 14.03.2013 року між банком та відповідачем, як фізичною особою - підприємцем, було підписано заяву про відкриття поточного рахунку, згідно якої ОСОБА_2 приєднався до «Умов та правил надання банківських послуг», Тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті, і які разом із заявою, складали договір банківського обслуговування, умови якого відповідач зобов»язався виконувати.

Розділами 3.1.1, 3.2.2 зазначених Умов регламентований порядок надання кредиту за послугою «Гарантований платіж», яку банк надає для виконання грошових зобов»язань за господарськими договорами, що укладаються між клієнтом та його контрагентами, а також між клієнтом та банком.

Відповідно до п.3.2.2.1 Умов кредит надається в обмін на зобов»язання клієнта щодо його повернення, сплати процентів та винагороди.

Відповідач почав користуватися послугою «Гарантований платіж» з 29.10.2013 року.

Посилаючись на те, банк своєчасно проводив ініційовані ОСОБА_2 Гарантовані платежі, однак останній свої зобов'язання по їх поверненню належним чином не виконав, в результаті чого станом на 12.10.2015 року на його рахунку утворилась заборгованість в розмірі 83 921 грн. 97 коп., з яких 61 549 грн. 22 коп. - заборгованість за кредитом, 22 372 грн. 75 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, просило стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01 червня 2016 року провадження у справі закрито.

Не погодившись із вказаною ухвалою, ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати і повернути справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, пояснення учасника процесу, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Згідно п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв»язку з відмовою позивача від позову або укладанням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Закриваючи провадження у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2, суд, пославшись на п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України, виходив з того, що постановою господарського суду Запорізької області від 23.07.2014 року фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 було визнано банкрутом і саме в межах провадження у справі про банкрутство були розглянуті грошові вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до нього за договором банківського обслуговування від 14.03.2013 року, як вимоги, що виникли із здійснення відповідачем господарської діяльності.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 10.09.2014 року кредиторські вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» в сумі 151717 грн. 24 коп. були визнані третьої черги та 1218 грн. судового збору - першої черги задоволення, а ухвалою того ж суду від 13.08.2015 року підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 припинено; вимоги, не задоволені за недостатністю майна, визнано погашеними, як і вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений строк або відхилені господарським судом, виконавчі документи за відповідними вимогами визнано такими, що не підлягають виконанню.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вирішені у справі про банкрутство фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 грошові вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» є тотожними тим, що заявлені банком у даній справі до ОСОБА_2 про стягнення з нього заборгованості за договором банківського обслуговування від 14.03.2013 року.

З висновком суду в повній мірі погодитися не можна з наступних підстав.

Передбачена п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст. 223 ЦПК України після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги, з тих же підстав, або оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Закриття провадження у справі у цьому разі можливе лише за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним до позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів. Нетотожність хоча б одного елементу не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовом і не дає суду підстав закривати провадження у справі.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» - це визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність та задовольнити визнані судом вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.

Боржник - це суб»єкт підприємницької діяльності, неспроможний виконати свої грошові зобов»язання перед кредиторами, у тому числі зобов»язання щодо сплати єдиного внеску на загальнообов»язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов»язкових платежів), протягом трьох місяців після настання встановленого строку їх сплати.

Звертаючись до суду із позовом в порядку цивільного судочинства про стягнення заборгованості за договором від 14.03.2013 року, що був укладений банком із ОСОБА_2, як фізичною особою-підприємцем, в якості відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначив його в якості фізичної особи, обґрунтовуючи це тим, що припинення суб»єкта підприємницької діяльності не припиняє його зобов»язань за укладеними договорами, які залишаються за ним , як за фізичною особою.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаний або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, при цьому право вибору конкретного відповідача, як на порушника права, належить виключно позивачеві. Наявність чи відсутність між сторонами правовідносин жодною мірою не позначається на їх правовому становищі.

Між тим, закриваючи провадження у справі з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України, суд на вказані обставини уваги не звернув і не врахував, що фізична особа-підприємець ОСОБА_2, як боржник справі про банкрутство, та ОСОБА_2, як фізична особа, щодо якої ініційований процес по даній справі, не можуть вважатися тотожними відповідачами.

Отже, закриваючи провадження, суд не визначився належним чином з питання тотожності відповідачів у справі, розглянутій господарським судом, та у заявленому в порядку цивільного судочинства позові, а тому постановлена ухвала підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01 червня 2016 року по даній справі скасувати, питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: