АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4665/16 Справа № 206/4397/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Зайченко С. В. Доповідач - Глущенко Н.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.

за участю секретаря - Сахарова Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11.04.2016 року скасувати із закрити провадження або направити справу на новий розгляд, посилаючись на те, що воно є незаконним та необґрунтованим, оскільки ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права / а. с. 119-120 /.

Зазначеним рішенням від 11.04.2016 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково.

Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором № DN1RRF05001278 від 30.12.2010 року в розмірі 1873,40 грн. (пеня) та судові витрати в розмірі 243,60 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено / а. с. 113-114 /.

Судом встановлено, що 30.12.2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № DN1RRF05001278 на придбання товару, згідно якого відповідачка отримала кредит у розмірі 9821 грн. строком на 19 місяців з 30.12.2010 року по 29.07.2012 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% на місяць на суму залишку за кредитом та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 335,88 грн. Позичальник повинен сплачувати банку щомісячно платіж у сумі 853,30 грн. в період з «25» по «30» число кожного місяця / а. с. 6-12 /.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк /термін/ його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк /термін/.

Однак, відповідачка ОСОБА_2 не виконувала належним чином умови та зобов'язання по спірному кредитному договору, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 25.12.2015 року становить 5420,60 грн., де: 4781,52 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором та штрафи відповідно до п.6.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 239,08 грн. - штраф (процентна складова) / а. с. 60-61 /.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що позовні вимоги банку про стягнення пені підлягають частковому задоволенню з урахуванням строку позовної давності в силу ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України, про що просила суд відповідачка / а. с. 94 /, тобто з відповідачки на користь банку підлягає стягненню пеня в сумі 1873,40 грн. за період з серпні 2014 року по вересень 2015 року.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачки штрафів (500 грн. - штраф (фіксована частина) та 239,08 грн. - штраф (процентна складова), то суд першої інстанції прийшов до висновку, ці штрафи є несправедливим подвійним нарахуванням неустойки, а тому в цих позовних вимогах слід відмовити в силу ст. 549 ЦК України та ст. 61 Конституції України

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував прав і обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Справа розглянута судом першої інстанції у відповідності з вимогами ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами.

При вище наведених обставинах справи, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» в силу умов кредитного договору № DN1RRF05001278 від 30.12.2010 року та ст. ст. 526, 530,1050, 1054, 549,266, ч. 2 ст. 258 ЦК України і ст. 61 Конституції України.

Приведені в апеляційній скарзі доводи відповідачки про те, що вона ще 14.06.2012 року сплатила позивачу 970 грн. (при залишку кредиту в сумі 967,50 грн. згідно розрахунку банку), чим погасила кредитну заборгованість, а отже у банку не було підстав для послідуючих нарахувань, - не можуть бути прийняті до уваги оскільки спростовуються письмовими доказами, що надані суду сторонами.

Так, згідно розрахунків банку / а. с. 4-5,60-62 /, станом на 25.05.2012 року, за відповідачкою числилась заборгованість по кредиту 967,59 грн. і заборгованість по комісії 335,88 грн., тобто загальна сума заборгованості складала 1303,47 грн.

Дійсно, відповідачка 14.06.2012 року сплатила банку 970 грн., що підтверджується наданими суду квитанцією / а. с. 36 / та меморіальним ордером / а. с. 63 /, і ця сума банком була зарахована (погашено борг по комісії і частково по кредиту) після чого борг, станом на 26.06.2012 року, склав 337,57 грн., тобто на цю суму в подальшому і проводилось нарахування банком пені у відповідності до умов спірно договору та чинного закону.

Щодо рішення суду першої інстанції в частині застосування позовної давності, відносно пені та у зв'язку з цим зменшення її розміру, і відмову у стягненні штрафів, то рішення суду в цій частині є законним та обґрунтованим виходячи з вище наведеного.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та встановлені ним обставини.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303,307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

СУДДІ: