РОЗІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 327/103/16-ц
Провадження № 2/327/49/2016
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

01.04.2016 року смт.Розівка

Суддя Розівського районного суду Запорізької області Кущ Т.М., отримавши позовну заяву ОСОБА_1 в особі його представника на підставі довіреності ОСОБА_2 до Вишнюватської сільської ради Розівськьго району Запорізької області (далі Вишнюватська сільрада) про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В :

31 березня 2016 року ОСОБА_1 в особі його представника на підставі довіреності ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому вказав, що 24 жовтня 2006 року померла ОСОБА_3, після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді, зокрема, земельної ділянки площею 7,73 гектарів, що розташована на території Вишнюватської сільради та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцю на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії П-ЗП №035367, виданого 14 серпня 2001 року Вишнюватською сільрадою та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №441. За життя ОСОБА_3 залишила заповіт, складений та посвідчений 29 серпня 2000 року секретарем виконавчого комітету Вишнюватської сільради, згідно з яким заповіла все своє майно, у тому числі вищезазначену земельну ділянку, сину ОСОБА_1. Позивач ОСОБА_1 у встановленому законом порядку звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3, однак нотаріус відмовив йому у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку через, зокрема, відсутність документів, підтверджуючих родинні відносини між позивачем та померлою ОСОБА_3. За таких обставин позивач ОСОБА_1 прохає суд визнати за ним право власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у справі, приходжу до висновку, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 119 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Так, згідно п.4 ч.2 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру.

Зазначені вимоги закону позивачем при складанні позовної заяви не дотримані в повній мірі, оскільки ціна позову не аргументована та не підтверджена відповідними документами, виходячи з наступного.

Позивачем заявлена вимога про визнання права власності на земельну ділянку, яка за своїм характером є майновою.

Пунктом 2 частини 1 статті 80 ЦПК України встановлено, що ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

При визначенні ціни позову ОСОБА_1 в особі його представника на підставі довіреності ОСОБА_2 використано грошову оцінку спірної земельної ділянки, здійснену станом на 16 квітня 2007 року відповідно до ОСОБА_3 грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів від 23 березня 1995 року №213 (далі ОСОБА_3). При цьому, з часу проведення грошової оцінки земельної ділянки, а саме з 16 квітня 2007 року до вказаної ОСОБА_3 тричі вносились зміни в частині, що стосується розрахунку оцінки земель.

Таким чином, на переконання суду, позивачем фактично не зазначено дійсну вартість спірного майна, а отже не визначено дійсну ціну позову.

За таких обставин, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на те, що визначення ціни позову є необхідним для перевірки правильності сплати позивачем судового збору, оскільки розмір судового збору визначається саме взалежності від ціни позову.

Також суд звертає увагу позивача та його представника на те, що у позові позивач посилається на відмову державного нотаріуса Розівської державної нотаріальної контори Запорізької області у вчиненні нотаріальної дії, проте останню до участі у справі у якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог, не залучив.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до статті 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова. За статтею 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судочинство і діловодство в судах України провадиться державною мовою. Статтею 7 ЦПК України передбачено, що мова цивільного судочинства визначається статтею 14 Закону України «Про засади державної мовної політики» (далі Закон). При цьому, у ч.3 ст.14 Закону зазначено, що сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою.

Разом з тим, позовна заява ОСОБА_1 подана на російській мові.

За таких обставин, суд пропонує позивачу усунути недоліки позовної заяви шляхом подання нової позовної заяви, яка повинна бути складена державною мовою. Крім того, суд пропонує позивачу визначитись із колом осіб, які повинні брати участь у справі,за необхідності уточнити позовні вимоги та визначитись із ціною позову з посиланням на відповідні підстави його розрахунку та сплатити судовий збір згідно із визначеною ним новою ціною позову.

Відповідно до ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 в особі його представника на підставі довіреності ОСОБА_2 до Вишнюватської сільської ради Розівськьго району Запорізької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, - залишити без руху.

Надати позивачеві строк для усунення недоліків в межах 4 (чотирьох) днів з дня отримання позивачем ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Т.М. Кущ