Справа № 466/4412/15 Головуючий у 1 інстанції: Ковальчук О.І.
Провадження № 22-ц/783/3110/16 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Богонюка М.Я., Бермеса І.В.,

при секретарі: Фейір К.О.,

за участю: апелянта (позивача) ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3, апелянта (відповідача) ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційними скаргами представника позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_6 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 15 березня 2016 року ,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 15 березня 2016 року позов ОСОБА_2, ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 витрати на виготовлення надгробного пам'ятника в розмірі 32357 грн., витрати на доставку надмогильної споруди в розмірі 1606,50 грн. та витрати на придбання ритуальних товарів в розмірі 2661 грн., а всього 36624,50 грн..

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 шкоду, завдану смертю ОСОБА_7 одноразово в розмірі 10219,10 грн..

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 шкоду, завдану смертю ОСОБА_7 одноразово в розмірі 10219,10 грн..

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 шкоду, завдану смертю ОСОБА_7 одноразово в розмірі 10219,10 грн..

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 10000 грн. моральної шкоди, заподіяної смертю особи.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 3500 грн. витрат на правову допомогу.

Вирішено питання судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржив представник позивачів ОСОБА_3 та відповідач - ОСОБА_4

Представник позивачів - ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, зазначає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим і таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам. Вважає, що суд першої інстанції помилково ототожнив порядок і підстави відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи і відшкодування додаткових витрат внаслідок каліцтва та іншого ушкодження здоров'я. Судом не враховано, що згідно абз. 2 ч.1 ст. 1200 ЦК України шкода відшкодовується: дитині до досягнення нею вісімнадцяти років, одному з батьків або другому з подружжя чи іншому членові сімї, братами, сестрами, внуками померлого - до досягнення ними чотирнадцяти років. Зазначає, що згідно ч.1 ст. 1202 ЦК України встановлено, що відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. Судом не надано належної оцінки доводам ОСОБА_2, як законного представника малолітніх дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_9, з приводу моральної шкоди, заподіяної дітям. Така шкода, на погляд ОСОБА_2, полягає у: втраті рідного батька фактично з моменту народження, проживання у неповноцінній сім'ї та відсутності можливості відчути батьківське виховання і любов, труднощах, які неминуче виникнуть у майбутньому через відсутність годувальника і захисника сім'ї. Оцінює моральну шкоду, заподіяну її дітям в розмірі 90 000 грн. кожному. Також, судом не враховано, що внаслідок смерті ОСОБА_7 його матері ОСОБА_6 була заподіяна моральна шкода, яка полягає у пережитих нею стражданнях внаслідок: непомірного стресу, коли дізналась про загибель свого сина, розуміння втрати його назавжди, споглядання понівеченого тіла сина, усвідомлення того, що батьки не повинні ховати своїх дітей, а на старості років нікому буде над нею опікуватись, непомірного стресу під час організації поховання свого сина, втрати психологічної рівноваги внаслідок порушення сталого побуту, життєвих зв'язків, у зв'язку із цим ОСОБА_6 оцінює нанесену їй моральну шкоду в розмірі 80 000 грн.

Просить Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 15.03.2016р. в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 та малолітніх дітей ОСОБА_8 і ОСОБА_9 відшкодування шкоди, заподіяної смертю ОСОБА_7, у розмірі 10 219,10 грн. змінити та: стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 відшкодування шкоди, завданої смертю ОСОБА_7, одноразово у розмірі 10 219, 10 грн. (десять тисяч двісті дев'ятнадцять грн. 10 коп.) за три роки наперед та 40 498, 50 грн. (сорок тисяч чотириста дев'яносто вісім грн. 50 коп.) щомісячними платежами по 304, 50 грн. (триста чотири грн. 50 коп.); стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 в особі його законного представника ОСОБА_2 відшкодування шкоди, завданої смертю ОСОБА_7, одноразово у розмірі 10 219, 10 грн. (десять тисяч двісті дев'ятнадцять грн. 110 коп.) за три роки наперед та 55 114, 50 грн. (п'ятдесят п'ять тисяч сто чотирнадцять грн. 50 коп.) щомісячними платежами по 304, 50 грн. (триста чотири грн. 50 коп.); стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 в особі її законного представника ОСОБА_2 відшкодування шкоди, завданої смертю ОСОБА_7, одноразово у розмірі 10 219, 10 грн. (десять тисяч двісті дев'ятнадцять грн. 10 коп.) за три роки наперед та 44 457 грн. (сорок чотири тисячі чотириста п'ятдесят сім грн.) щомісячними платежами по 304, 50 грн. (триста чотири грн. 50 коп.).

Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 15.03.2016р. в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 відшкодування моральної у розмірі 10 000 грн. змінити на: стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 відшкодування моральної шкоди у розмірі 71 936, 49 грн. (сімдесят одна тисяча дев'ятсот тридцять шість грн. 49 коп.).

Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 15.03.2016р. в частині відмови в задоволенні решти позовних вимог скасувати та прийняти у цій частині нове рішення, яким: стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 в особі його законного представника ОСОБА_2 відшкодування моральної шкоди у розмірі 90 000 грн. (дев'яносто тисяч грн.); стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 в особі її законного представника ОСОБА_2 відшкодування моральної шкоди у розмірі 90 000 грн. (дев'яносто тисяч грн.); стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 відшкодування моральної шкоди у розмірі 80 000 грн. (вісімдесят тисяч грн.).

Відповідач - ОСОБА_4 в своїй апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є незаконним у частині часткового задоволення позовних вимог, та таким, що підлягає до скасування. Вважає, що з врахуванням встановлених обставин в кримінальному провадженні, він повинен був бути звільненим від обов'язку відшкодування шкоди завданої транспортним засобом. Також вважає, що судом безпідставно не було застосовано ч.5 ст. 1187 ЦПК України, яка підлягала застосуванню. Стверджує, що суд безпідставно не врахував обставин, що він в грудні 2011 року та у січні 2012 року надав кошти ОСОБА_2 у розмірі 1070 грн. та 10000 грн.. Окрім цього, стверджує, що ОСОБА_3 діяв як представник позивачів, в зв'язку з чим суд не вправі був стягувати з нього витрати понесені позивачем на адвоката. Із врахуванням наведеного просить рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 15 березня 2016 року у частині часткового задоволення вимог позивачів скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_6 у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги представника позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_6 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не підлягають до задоволення із наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.ст.11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України - рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

З копії постанови про закриття кримінального провадження №0000437 від 05.03.2015 року, вбачається, що 09.12.2011р. близько 21:00 год. на автодорозі між с. Скнилів та с. Басівка Пустомитівського р-ну Львівської області водій ОСОБА_4, керуючи автомобілем «ЗАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7, який отримав тілесні ушкодження, внаслідок яких помер ІНФОРМАЦІЯ_3. в Пустомитівській ЦРЛ. Виходячи з висновку судової авто технічної експертизи №300 від 30.01.2012 року на момент огляду автомобіля «ЗАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1, його робоча гальмівна система та система рульового управління є технічно справними. При заданих слідством обставинах, зближення автомобіля «ЗАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 та пішохода ОСОБА_7, водій ОСОБА_4 з моменту виникнення небезпеки для його руху не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_7 шляхом застосування екстреного гальмування. (а.с. 8-9)

Постановою про закриття кримінального провадження від 05.03.2015р., вказане кримінальне провадження було закрито у зв'язку з відсутністю у діяннях водія ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. (18-21)

Внаслідок смерті ОСОБА_7, позивач ОСОБА_2 понесла витрати на виготовлення надгробного пам'ятника у розмірі 32 357 грн., доставку надмогильної споруди - 1 606, 50 грн. та придбання ритуальних товарів - 2 661 грн., а всього - 36 624,50 грн., що підтверджується товарними чеками.

Згідно копій свідоцтв про народження, ОСОБА_7 є батьком ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2.(12-13)

Діти, разом з дружиною - ОСОБА_2 перебували на утриманні у померлого ОСОБА_7

На момент ДТП ОСОБА_7 не працював.

Згідно розписок від 14.12.2011р. та 01.02.2012р., наданих позивачем ОСОБА_2 відповідачу ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_2 отримала від відповідача ОСОБА_4 10000 грн. за моральну та матеріальну шкоду та 1070 грн. витрат на лікування.(а.с. 22-23)

Постановляючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд виходив з тих обставин, що з ОСОБА_10 підлягає стягненню шкода на дітей та дружину померлого одноразово, на три роки наперед, що становить 10219,10 грн. на кожного за період з 17.12.2011 року по 17.12.2014 року. Відмовляючи в стягненні щомісячних платежів на дружину до досягнення наймолодшої дитини 14 років та на дітей до досягнення ними 18 років, суд врахував майновий стан відповідача та відсутність доказів з сторони позивачів на підтвердження вимоги щодо стягнення додаткових витрат, передбачених ч.1 ст. 1195 ЦК України, а також ту обставину, що відповідачем надано кошти ОСОБА_2 10000 грн. за моральну та матеріальну шкоду та 1070 грн. витрат на лікування. Визначаючи розмір моральної шкоди який підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_2 суд вважав, що 10000 грн. буде достатні. Що ж до стягнення моральної шкоди з відповідача на користь інших осіб, а саме дітей померлого та матір померлого, суд зазначив, що в загальному розмір моральної шкоди є завищеним, належним чином не обгрунтовані та суду не представлено жодних доказів на підтвердження останнього.

Також, судом стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 документально підтверджені витрати на правову допомогу в розмірі 3500 грн. та витрати на виготовлення надгробного пам'ятника, доставку надмогильної споруди, а також витрати на придбання ритуальних товарів, в розмірі 36624,50 грн.

З такими висновками колегія суддів повністю погоджується з наступних підстав.

Статтею 1200 ЦК України передбачено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого народження після його смерті.

Згідно п.2 ч. 1 ст. 1202 ЦК України, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. За наявності обставин, які мають істотне значення, та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед. Враховуючи складне матеріальне становище, неможливість ОСОБА_2 працювати у зв'язку з необхідністю здійснювати догляд за малолітніми дітьми, а також обставини причини смерті ОСОБА_7, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції підставно стягну з відповідача на користь осіб які перебували на утриманні померлого, його дружину та дітей одноразову допомогу за три роки наперед

Частиною 2 ст. 1202 ЦК України передбачено, що стягнення додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, може бути здійснене наперед у межах строків, встановлених на основі висновку відповідної лікарської експертизи, а також у разі необхідності попередньої оплати послуг і майна (придбання путівки, оплата проїзду, оплата спеціальних транспортних засобів тощо).

Так як ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції позивачами не представлено доказів на підтвердження підставності вимог про стягнення з відповідача додаткових витрат - щомісячних платежів на користь дружини загиблого та його дітей, суд підставно відмовив в задоволенні таких вимог з врахуванням відсутності доказів та майнового стану відповідача.

Частиною 2 ст. 1195 ЦК України встановлено, що у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно пункту 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6, встановлено, що суми на відшкодування шкоди (страхові виплати) мають присуджуватись потерпілому з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дня встановлення професійного захворювання, а особам, які мають право на виплати у зв'язку зі смертю годувальника, - з дня смерті потерпілого, але не раніше дня виникнення права на виплати у строки, зазначені в підпунктах "а", "б" п. 20 цієї Постанови.

Судом першої інстанції стягуючи з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9 відшкодування одноразової шкоди на кожного з них в межах 3х років наперед, вірно враховано розмір мінімальної заробітної плати, а вказаний позивачами у розрахунку, враховуючи кількість осіб, що мають право на відшкодування шкоди завданої смертю ОСОБА_7, дорівнює сумі стягнутій судом.

Статтею 1201 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати.

Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується.

За таких обставин, з врахуванням наявних доказів в матеріалах справи на підтвердження понесених ОСОБА_2 витрат на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, такі підставно стягнуті в повному розмірі - 36624,50 грн. з відповідача.

Відповідно до статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

У відповідності до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров"я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Частиною другою статті 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю .

Під моральною шкодою, згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.95р., слід розуміти: втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Окрім того, на підставі ч. 1 п. 9 вищезазначеної Постанови Пленуму ВСУ розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Колегія суддів враховуючи обставини смерті ОСОБА_7 та матеріальне становище ОСОБА_4 погоджується з висновком суду першої інстанції про розмір моральної шкоди в сумі 10000 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_2, яка являлася дружиною померлого та на чиєму отриманні перебувають діти померлого.

Також судом вірно стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_11 витрати на правову допомогу, яка надавалась адвокатським об"єднанням "Мицик і Партнери" в продовж розгляду справи, і згідно акту виконаних робіт становить 3500 грн. з розрахунку 500 грн. за годину. (4 год. складання позовної заяви, 1 год. складання додаткових пояснень, 2 год. участь в судових засіданнях).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4, щодо наявності підстав для звільнення його від відповідальності у зв'язку із умислом потерпілого є безпідставними, оскільки жодних належних та допустимих доказів щодо наявності умислу потерпілого останнім не надано.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що жодний з доводів в апеляційних скаргах правильності висновків суду не спростовують, а тому апеляційні скарги представника позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_6 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 слід відхилити, а рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 15 березня 2016 року залишити без змін.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги представника позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_6 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 15 березня 2016 року - залишити без змін

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: М.Я.Богонюк

І.В. Бермес