Справа № 750/1809/16-ц
Провадження № 2/750/1025/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2016 року м.Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі: судді Жук М.І., за участю секретаря судового засідання Щербак І.В.., позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, представника третьої особи ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом у зв'язку з відсутністю там понад одного року без поважних причин (третя особа - органи опіки і піклування Деснянської районної у місті Чергігові ради) та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про вселення, зобов'язання не чинити перешкод в користуванні житлом (третя особа - органи опіки і піклування Деснянської районної у місті Чернігові ради),-

ВСТАНОВИВ:

24.02.2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом (уточнений 04.07.2016 року) до відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6 з вимогою визнати, що ОСОБА_5, ОСОБА_6 втратили право користування будинком АДРЕСА_1 у зв'язку з відсутністю там без поважних причин понад одного року (а.с.60-61).

12.04.2016 року відповідач ОСОБА_5 подала до суду зустрічний позов про вселення в будинок АДРЕСА_1, про зобов'язання позивача надати їй ключі до вхідних дверей будинку та не чинити перешкод їй та її малолітнім дітям - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 у користуванні зазначеним помешканням.

Ухвалою суду зустрічний позов прийнятий та об'єднаний в одне провадження з первісним позовом.

Позивач зустрічний позов не визнала, первісний позов підтримала.

Представник відповідача первісний позов не визнав, зустрічний позов підтримав.

Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню, а зустрічний позов задоволенню не підлягає.

В судовому засіданні встановлено, що позивач та ОСОБА_10 (який є батьком відповідача ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2) в періоди з 08.06.1996 року по 27.01.1998 року та з 17.05.2008 року по 12.01.2016 року перебували в зареєстрованому шлюбі та мешкали в будинку АДРЕСА_1 (який був 21.09.2005 року оформлений на ім'я позивача як власника), куди у неповнолітньому віці у встановленому порядку вселилась ОСОБА_5, яка народилася у попередньому шлюбі ОСОБА_10

У 2012 році ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з ОСОБА_11 та із січня 2013 року стала мешкати разом з чоловіком в будинку АДРЕСА_2 (де її чоловік зареєстрований), власником якого є її свекруха - ОСОБА_12.

Відповідач ОСОБА_5 та її неповнолітні діти - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстровані у будинку АДРЕСА_1.

Позивач подала до суду докази про те, що згідно облікових медичних документів дитячих поліклінік №1 та №2 Чернігівської міської ради (відповідно), неповнолітні діти ОСОБА_5 регулярно наглядаються дільничною службою за адресою - АДРЕСА_2, а за адресою - АДРЕСА_1 діти не обслуговувались.

Свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9 в суді показали, що відповідач ОСОБА_5 у січні 2013 року (після одруження) залишила місце реєстрації та стала проживати разом з чоловіком.

Відповідач ОСОБА_5 не надала суду переконливих доказів про те, що позивач чинила їй перешкоди в користуванні житлом за адресою - АДРЕСА_1, такі доводи відповідача спростовуються офіційними документами дитячих лікувальних установ.

Відповідно до положень ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Згідно ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлене домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, відповідач 1 з дітьми (як колишній член сім'ї позивача) втратила право користування будинком АДРЕСА_1 у зв'язку з відсутністю там без поважних причин понад одного року, що є підставою для задоволення первісного позову.

З викладених мотивів не підлягає задоволенню зустрічний позов.

Прийняте судом рішення не порушує житлових прав неповнолітніх дітей відповідача 1, так як вони з моменту народження постійно мешкають в помешканні за адресою - АДРЕСА_2, яке є власністю їх бабусі - ОСОБА_12 та, маючи статус членів її родини, фактично набули юридичне право користуватися вказаним помешканням у майбутньому.

Судові витрати по справі, які поніс позивач, необхідно покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст.213-215, 209 ч.3, 88 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом к зв'язку з відсутністю там понад одного року без поважних причин, - задовольнити повністю.

Визнати, що ОСОБА_5, ОСОБА_6 втратили право користування будинком АДРЕСА_1 у зв'язку з відсутністю там без поважних причин понад одного року.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 20 коп.

Відмовити повністю в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про вселення, зобов'язання не чинити перешкод в користуванні житлом - будинком АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений 25.07.2016 року.

Суддя