Справа № 309/2288/16-ц
Провадження № 2/309/1296/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2016 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Кемінь В.Д.

при секретарі судового засідання Плиска Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Боронявська сільська рада Хустського району про визнання нерухомого майна особистою власністю,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати обєктом особистої приватної власності будинок, що знаходиться в с.Бороняво по вул. Центральна 82 Хустського району Закарпатської області. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі рішення виконавчого комітету Боронявської сільської ради від 29.12.2009 року йому видане свідоцтво від 14.01.2010 р. про право власності на нерухоме майно, у відповідності з яким у нього у власності є житловий будинок № 82 по вул. Центральна в с. Бороняво Хустського району Закарпатської області. Будівництво зазначеного будинку здійснювалось не позивачем, а його покійним дідусем ОСОБА_3, який помер 07.03.2007 року. Даний будинок був зареєстрований за рішенням Хустського районного суду у справі №2-1358/2009 р. від 09.12.2009 року, відповідно до якого йому було надано дозвіл на виготовлення правовстановлюючих документів на житловий будинок №82 по вул. Центральній в с. Бороняво, Хустського району Закарпатської області. В мотивувальній частині рішення зазначено, що даний будинок був збудований саме його дідом, як самочинне будівництво і він оформив його як спадкове майно. На час оформлення будинку позивач перебував з відповідачкою у шлюбі з 21.11.2005 року, який за рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 29.04.2014 року розірваний, так як взаємних шлюбних прав та обовязків між ними не було, сімейних відносин вони не підтримували. Правовстановлюючі документи на будинок видані за час шлюбу. Однак відповідачка не може бути учасником спільної сумісної власності на зазначене майно, оскільки майно набуте ним, як спадщина, а відповідачка грошової та трудової участі у будівництві жилого будинку не брала. Тому позивач звернувся до суду для вирішення даного позову з посиланням на положення ст. 392 ЦКУ країни, і на підставі поданих ним доказів просив позов задовольнити.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, його представник за дорученням ОСОБА_4 подав до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі. Вимоги позовної заяви підтримує та просив суд позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, до суду подала заяву про розгляд справи без її участі та визнання позову.

Представник відповідача Боронявської сільської ради в судове засідання не зявився. До суду надійшов лист за підписом т.в.о сільського голови ОСОБА_5 про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, позовні вимоги визнають і не заперечують проти задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи у його відсутності та у звязку з неявкою відповідача, представника третьої особи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення виходячи з наступного.

У відповідності до ст.392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Статтею 57 СК України обумовлено право особистої приватної власності дружини та чоловіка, за умови що таке майно набуто ним або нею в шлюбі за договором дарування, або в порядку спадкування, і воно є власністю кожного з них.

Як встановлено в судовому засіданні на підставі наданих до справи доказів, відповідачка не є учасником спільної сумісної власності на житловий будинок № 82 по вул. Центральна в с. Бороняво Хустського району Закарпатської області, оскільки майнові права позивач ОСОБА_1 на вказаний житловий будинок набув в порядку спадкування. Крім цього, в матеріалах справи відсутні докази про те, що відповідачка приймала участь в утриманні майна чи вчиняла дії щодо його суттєвого подорожання або перебудови.

Правомірність заявлених позивачем вимог обґрунтовуються визначеними в ст. 41 Конституції України правами, що гарантують кожній особі право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Виходячи з обставин справи суд констатує, що ОСОБА_1 в даному випадку набув право власності на житловий будинок № 82 по вул. Центральна в с. Бороняво Хустського району Закарпатської області, в законному порядку визначеному ст.328 ЦК України, тобто на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.328,373 ЦК України, ст.57 Сімейного Кодексу України -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Житловий будинок, що знаходиться за адресою: с.Бороняво вул. Центральна № 82 Хустського району Закарпатської області визнати майном що є особистою приватною власністю ОСОБА_1, 07.11.1979 р. н. мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області.

Суддя Хустського

районного суду: підпис ОСОБА_6

З оригіналом вірно:

Суддя Хустського

районного суду ОСОБА_6