АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження №22-ц/796/9201/2016 Головуючий у 1-й інстанції: Супрун Г.Б.
справа №758/2822/16-ц Доповідач: Поліщук Н.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Болотова Є.В.

за участю секретаря Горбачової І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Печерському районі м.Києва Головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві, поданою представником за довіреністю Піскуном Ігорем Олександровичем, Головного управління Служби безпеки України у м.Києві та Київській області, поданою представником за довіреністю Ясінською Юлією Василівною, на рішення Подільського районного суду м.Києва від 17 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Печерському районі м.Києва Головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві, треті особи - Головне управління Служби безпеки України у м.Києві та Київській області, Шевченківське управління поліції Головного управління Національної поліції України в м.Києві про звільнення майна з-під арешту,-

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, який уточнив в ході розгляду справи та просив:

- звільнити з-під арешту, накладеного на підставі постанови Управління Служби безпеки України у м.Києві від 15 листопада 2012 року про визнання земельних ділянок речовими доказами та накладення арешту в кримінальній справі №1592, земельну ділянку загальною площею 0,1000 гектара, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, яка на праві власності належить ОСОБА_3;

- звільнити з-під арешту, накладеного на підставі постанови Управління Служби безпеки України у м.Києві від 15 листопада 2012 року про визнання земельних ділянок речовими доказами та накладення арешту в кримінальній справі №1663, земельну ділянку загальною площею 0,1000 гектара, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, яка на праві власності належить ОСОБА_3

Вимоги обґрунтовує тим, що на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14 квітня 2012 року йому належить земельна ділянка площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1.

Вказаними постановами правоохоронного органу на земельну ділянку накладено арешт, проте ОСОБА_3 зазначає, що він не є особою, яка має нести будь-яку відповідальність у цих кримінальних справах.

Також вважає, що на земельну ділянку не можливо було накласти арешт, оскільки вона не відповідає критеріям, що визначені у ч.2 ст.167 КПК України, а санкції ст.ст. 361, 362 КК України не передбачають конфіскації майна.

Рішенням Подільського районного суду м.Києва від 17 травня 2016 року позовні вимоги задоволено, звільнено з-під арешту, накладеного на підставі постанови Управління Служби безпеки України у м.Києві від 15 листопада 2012 року про визнання земельних ділянок речовими доказами та накладення арешту в кримінальній справі №1592, земельну ділянку загальною площею 0,1000 гектара, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, яка на праві власності належить ОСОБА_3; звільнено з-під арешту, накладеного на підставі постанови Управління Служби безпеки України у м.Києві від 15 листопада 2012 року про визнання земельних ділянок речовими доказами та накладення арешту в кримінальній справі №1663, земельну ділянку загальною площею 0,1000 гектара, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, яка на праві власності належить ОСОБА_3

Не погодившись з ухваленим рішенням, ДПІ у Печерському районі м.Києва ГУ ДФС у м.Києві подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі посилається на те, що орган податкової служби може бути належною особою, яка має відповідати за позовом, тільки у випадку, якщо арешт майна проводиться для забезпечення його конфіскації чи стягнення на користь держави, проте обставин участі у цих кримінальних провадження зазначеного органу судом не установлено.

Окрім того, зазначає, що арешт земельної ділянки вчинено не податковим органом та ним не може бути знятий.

Також вказує на чинність постанови слідчого про визнання земельної ділянки речовим доказом.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ГУ СБУ у м.Києві та Київській області подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Вказує на те, що земельна ділянка визнана речовим доказом, її статус не змінено; застосування заходів з накладення арешту і конфіскації майна допускається і щодо осіб, які не є підозрюваними чи обвинуваченими.

Посилається на безпідставність оцінок суду стосовно стану розгляду кримінальних проваджень і правильності підстав накладення арешту.

Вказує на невірне відображення у рішення суду даних пояснень осіб, що брали участь у справі.

В судовому засіданні представники ГУ СБУ у м.Києві та Київській області підтримали доводи апеляційних скарг.

Представник позивача проти задоволення апеляційних скарг заперечував.

Інші учасники цивільного процесу в судове засідання не з»явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів ухвалила слухати справу за відсутності нез»явившихся осіб на підставі ст.305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення з»явившихся осіб, розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не визнаний особою, яка згідно із законом має нести кримінальну відповідальність, а відтак підстави для обмеження його права власності відсутні.

Проте повністю погодитися з таким висновком суду колегія не може, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції установлено, що 14 квітня 2012 року між ОСОБА_4 (продавець) та ОСОБА_3 (покупець) укладено Договір купівлі-продажу земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1.

Постановою Управління Служби безпеки України у м.Києві від 15 листопада 2012 року в кримінальній справі №1592, що розслідується за фактом втручання в роботу автоматизованої системи ПК «Земельний кадастр», що передбачає відповідальність за ст.361 КК України, визнано земельні ділянки, згідно з додатком, речовими доказами у кримінальній справі №1592 та накладено на них арешт (заборону відчуження).

Відповідно до даних листа ГУ СБУ у м.Києві та Київській області №51/12-5387 від 04 травня 2016 року кримінальна справа об»єднана зі справою №1601 в одну, якій присвоєно №1592 та вона розслідується за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.361, ч.1 ст.362 та ч.4 ст.190 КК України.

Постановою Управління Служби безпеки України у м.Києві від 15 листопада 2012 року в кримінальній справі №1663, що розслідується за ознаками злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч.4 ст.190, ч.3 ст.362 КК України, визнано земельні ділянки, згідно з додатком, речовими доказами у кримінальній справі №1663 та накладено на них арешт (заборону відчуження).

З матеріалів справи також убачається, що 07 серпня 2012 року Подільським районним судом м.Києва у цивільній справі за позовом заступника прокурора м.Києва в особі Державного агентства земельних ресурсів України до КМР, ОСОБА_4 про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування та державного акту на право власності на земельну ділянку ухвалено рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В пункті 1 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз»яснено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися за захистом порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов»язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок. При цьому згідно з пунктом 9 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК питання зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Пунктом 2 цієї ж Постанови визначено, що у випадках, коли арешт майна проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач до участі у справі у встановленому законом порядку залучається відповідний територіальний орган Державної фіскальної служби України.

Звертаючись з позовом до суду, позивач обґрунтовує свої вимоги порушенням права вільно користуватися та розпоряджатися власністю, посилаючись при цьому на неправомірний арешт земельної ділянки на підставі постанов Управління Служби безпеки України у м.Києві в кримінальному провадженні.

Позовні вимоги обґрунтовані з посиланням на ст.391 ЦК України, яка установлює право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Із змісту позовних вимог та матеріалів справи убачається, що спір про право цивільне, що пов»язаний з належністю майна, на який накладено арешт, відсутній, а вимоги позивача пов»язані із правильністю арешту майна.

Відтак, при вирішенні спору, судом першої інстанції невірно застосовані норми матеріального права, оскільки за відсутності спору про цивільне право щодо належності майна, не підлягають задоволенню вимоги про звільнення майна з-під арешту в кримінальному провадженні, а питання правильності арешту в такому випадку розглядається в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним кодексом.

Відповідно до ст.309 ЦПК України невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі м.Києва Головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві, подану представником за довіреністю Піскуном Ігорем Олександровичем, та апеляційну скаргу Головного управління Служби безпеки України у м.Києві та Київській області, подану представником за довіреністю Ясінською Юлією Василівною, задовольнити.

Рішення Подільського районного суду м.Києва від 17 травня 2016 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Печерському районі м.Києва Головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві, треті особи - Головне управління Служби безпеки України у м.Києві та Київській області, Шевченківське управління поліції Головного управління Національної поліції України в м.Києві про звільнення майна з-під арешту - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В.Болотов