Ухвала

іменем україни

25 липня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ДемяносоваМ.В., Леванчука А.О., Ситнік О.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу, за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником ОСОБА_6, на рішення апеляційного суду Хмельницької області від 23 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 2 січня 2014 року він позичив ОСОБА_5 1 815 доларів США, що було еквівалентно 15 000 грн, про що останній склав розписку. У розписці відповідач зазначив, що зобов'язується повернути позичені кошти до 1 липня 2014 року. Однак у визначений строк ОСОБА_5 кошти не повернув.

У зв'язку з цим позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у сумі 46 373 грн 25 коп., 3 % у розмірі 2 151 грн 75 коп., відсотки за користування позикою та інфляційні втрати за період з 2 липня 2014 року по 1 лютого 2016 року у сумі 15 567 грн 36 коп.

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 31 березня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 64 092 грн 36 коп. Вирішено питання про судові витрати. У решті позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 23 травня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення у справі про часткове задоволення позову ОСОБА_4, стягнуто на його користь з ОСОБА_5 15 000 грн заборгованості за договором позики, 5 035 грн 45 коп. відсотків за користування позикою, 715 грн 06 коп. 3% річних від простроченої суми, 9 270 грн інфляційних втрат за весь час прострочення, а всього 30 020 грн 45 коп. Вирішено питання про судові витрати. У решті позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення, ухвалене судом апеляційної інстанції, і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_4, суд апеляційної інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 316 ЦПК України правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та встановивши, що відповідачем не виконуються умови договору позики, за яким останній отримав у борг від позивача 15 000 грн, суд дійшов обґрунтованого висновку, що ця сума неповернутої позики, нараховані за нею відсотки та 3% річних і інфляційні втрати за весь час прострочення, підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 у судовому порядку.

Такий висновок суду ґрунтується на правильно встановлених у справі обставинах та вимогах закону.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими і правильність вищезазначених висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_6, відхилити, рішення апеляційного суду Хмельницької області від 23 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

М.В. Дем'яносов
А.О. Леванчук О.М. Ситнік

Колегія суддів: