Справа № 734/1958/14 Провадження № 22-ц/795/20/2016 Головуючий у I інстанції Анохін А. М. Доповідач - Горобець Т. В.
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 січня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:
головуючого - судді Горобець Т.В. ,

суддів Бечка Є.М., Хромець Н.С.,

при секретарях Мартиновій А.В. , Бивалькевич Т.В.

з участю відповідача ОСОБА_1 , представників позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 ( в особливий період) польова пошта НОМЕР_2 на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 03 червня 2015 року по справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів за завдані злочином збитки державі,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2014 року військова частина НОМЕР_1 звернулась з указаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь 339214 грн 16 коп збитків, завданих злочином.

На обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що ОСОБА_1 під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 на посаді заступника командира полку з озброєння начальника технічної частини військової частини, являючись відповідальним за організацію та контроль обліку і зберігання військового майна (зброї), її технічного стану недбало ставився до своїх обовязків, не вчиняв необхідних заходів щодо збереження майна, що призвело до нестачі військового майна, яка була виявлена за результатами ревізії, проведеної Територіальним Північно - Східним управлінням контрольно - ревізійного департаменту МО України за період з 01.01.2009 р. по 31.05.2011 р. Позивач зазначав, що вина ОСОБА_1 у неналежному виконанні своїх обовязків доведена матеріалами кримінальної справи, яка Постановою Козелецького районного суду Чернігівської області від 27.12.2013 року закрита із звільненням ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.425 КК України на підставі ст. 48 КК України (в звязку зі зміною обстановки), цивільний позов залишено без розгляду.

Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 03 червня 2015 року у задоволенні позову військовій частині відмовлено з підстав необґрунтованості та недоведеності позову.

У апеляційній скарзі військова частина НОМЕР_1 ( в особливий період польова пошта НОМЕР_2 ) просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Доводами скарги є посилання на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, незабезпечення належного захисту інтересів держави в особі військової частини. На думку позивача, судом порушено приписи ч.1ст.1166 ЦК України, не враховано положень ст.ст.6,11,16,74,75 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п.п.3.1.9,3.2.11 „Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, дана невірна оцінка доказам, зокрема, Постанови Козелецького районного суду від 27.12.2013 року про закриття провадження у справі із звільненням ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності за нереабілітуючими обставинами. Також, позивач вважає безпідставним посилання суду, як на доказ, на Наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 27.07.2011 року № 1150 „Про підсумки проведення інвентаризації служб військової часини НОМЕР_1 „, який 18.08.2011 року скасований наказом № 1548 на виконання протесту прокурора.

Крім того, позивач вважає, що суд невірно застосував „Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затверджене Постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 року (із відповідними змінами), пунктом 13 якого чітко визначені підстави повної матеріальної відповідальності військовослужбовців за шкоду, завдану під час виконання службових обовязків в результаті протиправних дій відповідача.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити з підстав пропуску позивачем строку апеляційного оскарження, встановленого ст. 294 ЦПК України при відсутності підстав для його поновлення, а також врахувати, що майно, зазначене у позовній заяві військової частини, було закріплене за іншими військовослужбовцями в/ч НОМЕР_1 .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у судовому засіданні апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та письмових заперечень відповідача, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 ст.303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Ухвалюючи рішення по суті спору Козелецький районний суд Чернігівської області виходив з того, що спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства. Однак з такими висновками суду погодитися не можна, оскільки такі не грунтуються на процесуальному законі.

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

З 01 вересня 2005 року набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України), який визначив повноваження адміністративних судів щодо розгляду справ адміністративної юрисдикції, порядок звернення до адміністративних судів і порядок здійснення адміністративного судочинства.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Публічною службою згідно з п. 15 ч. 1 ст. 3 КАС України є діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Отже, невідємним критерієм розмежування справи, що розглядається за правилами цивільного судочинства від справи, що розглядається за правилами адміністративного провадження є характер спірних правовідносин та підстави, з яких заявлено позов.

З матеріалів справи вбачається, що спір між сторонами виник з приводу проходження відповідачем публічної служби - військової служби , під час якої, у результаті неналежного виконання відповідачем службових обовязків, протиправних дій ОСОБА_1 завдана матеріальна шкода військовій частині.

Як встановлено по даній справі та вбачається з матеріалів кримінальної справи, зокрема, відповідно до Постанови Козелецького районного суду Чернігівської області від 23.12.2013 року, підполковник ОСОБА_1 під час проходження військової служби, будучи відповідальним за організацію обліку та збереження військового майна військової частини НОМЕР_1 , наявність такого майна належним чином не перевіряв, що призвело до нестачі майна на загальну суму 199249,63 грн., у звязку з чим йому було предявлене обвинувачення у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.245 КК України.

Постановою Козелецького районного суду Чернігівської області від 27.12.2013 року ОСОБА_1 звільнений від кримінальної відповідальності за скоєне протиправне діяння на підставі ст.48 КК України ( не з реабілітуючих підстав), провадження у справі закрито, цивільний позов залишено без розгляду.

ОСОБА_1 факт неналежного виконання ним своїх службових обовязків, зокрема, щодо недостатнього контролю, визнав також у судовому засіданні.

Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, посилався на Статут внутрішньої служби Збройних Сил України та Положення про військове ( корабельне) господарство Збройних Сил України( а.с.128-131), якими визначається коло та обсяг службових обовязків заступника командира полку з озброєння начальника технічної частини та зазначав, що неналежне виконання службових обовязків відповідачем призвело до нестачі військового майна.

Відповідно до пункту 1 розділу 1 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого Пстановою Верховної Ради України №243/95-ВР з відповідними змінами від 21.12.2000 року ( далі Положення), порядок, умови та підстави відповідальності військовослужбовців за матеріальну шкоду, заподіяну ними під час виконання службових обовязків, визначення її розміру регулюються цим Положенням.

За шкоду, заподіяну державі не під час виконання службових обовязків, військовослужбовці несуть матеріальну відповідальність в порядку, передбаченому цивільним законодавством України.

Як встановлено апеляційним судом на підставі дослідженого у судовому засіданні посвідчення офіцера, підполковник ОСОБА_1 з військової служби не звільнявся, військову службу продовжує у іншій військовій частині на підставі рішення ТВО НГШ-ГК ЗС України ( шифротелеграма) від 16.07.2014 року №300/3075. Підставою відшкодування шкоди позивач зазначає протиправність дій відповідача, в результаті яких завдана матеріальна шкода.

За змістом пунктів2,13,31 Положення військове майно це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами. У разі умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання майна або вчинення інших умисних протиправних дій, військовослужбовці несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі.

Отже спір з приводу відшкодування матеріальної шкоди, завданої особою державі під час проходження військової служби, є публічно- правовим, а тому підлягає розгляду в порядку, передбаченому КАС.

Ураховуючи те, що допущене судом першої інстанції порушення норм процесуального права призвело до неправильного вирішення даного спору, рішення підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України та відповідно до ч.1 ст.310 ЦПК України.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 205, ч.1 ст.310, ст.ст.303, 307, 314, 315, 317, 319,324 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 (в особливий період польова пошта НОМЕР_2 ) задовольнити частково.

Рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 03 червня 2015 року скасувати, провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.
Головуючий:Судді: