Провадження № 2/761/5266/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Гуменюк А.І.

при секретарі Кривошиї Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «В.Є.Дизайн» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «В.Є. Дизайн» (далі - Позивач), в особі свого представника, 27 квітня 2016 року звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 (далі - Відповідач) про відшкодування матеріальної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що Відповідач, перебуваючи у трудових відносинах з Позивачем, 01 листопада 2015 року, користуючись автомобілем марки VW LNF модель CaddyGP Komby, державний номерний знак НОМЕР_1, що є об`єктом лізингу, в неробочий час, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, порушив правила дорожнього руху, в результаті чого сталася дорожньо-транспортна пригода та вищезгаданий автомобіль було пошкоджено. Зауважив, що відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 14 березня 2016 року, Відповідача визнано винним в вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу про адміністративні правопорушення України. Крім того, зазначив, що в результаті пошкодження автомобіля в дорожньо-транспортній пригоді, його власнику було спричинено матеріальні збитки на суму 522 219 грн. 91 коп., що підтверджується відповідним звітом про оцінку транспортного засобу. Зауважив, що за проведення розрахунку матеріального збитку Позивачем також було сплачено 314 грн. 00 коп. При цьому також зауважив, що 02 липня 2015 року, між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Однак Відповідач відмовляється від добровільного врегулювання спору. Посилаючись на ряд норм діючого законодавства, просив суд ухвалити судове рішення, яким стягнути із Відповідача на користь Позивача матеріальну шкоду у розмірі 522 219 грн. 91 коп. та витрати на проведення оцінки визначення вартості матеріального збитку у сумі 314 грн. 00 коп., а також відшкодувати судові витрати, пов'язані із розглядом справи.

У ході судового розгляду справи, представником Позивача було подано до суду заяву від 17 жовтня 2016 року про зменшення позовних вимог, в якій представник Позивача просив суд ухвалити судове рішення, яким стягнути із Відповідача на користь Позивача матеріальну шкоду в межах фактично понесених та документально підтверджених витрат у розмірі 199 999 грн. 85 коп., а також витрати на проведення оцінки визначення вартості матеріального збитку у сумі 314 грн. 00 коп. з підстав, зазначених у позовній заяві.

У судовому засіданні представник Позивача позов, з урахуванням уточнень, підтримала, просила суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник Відповідача у судовому засіданні позов не визнала, у задоволенні позовних вимог просила суд відмовити у повному обсязі, оскільки вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими. При цьому вона також вважає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «В.Є. Дизайн» є неналежним позивачем у цьому спорі, оскільки не є власником транспортного засобу, тому його права, на її думку, не були порушені. При цьому також зауважила, що Позивач не надав доказів, які б свідчили про наявність у нього права звертатися до суду про стягнення матеріальної шкоди, оскільки власником автомобіля є Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна». Крім того, посилаючись на Перелік посад і робіт, які виконуються працівниками, з якими можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність, затвердженого Постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР по праці і соціальних питаннях та Секретаріату Всесоюзної центральної ради професійних спілок від 28 грудня 1977 року № 447/24, яка діє на території України відповідно до постанови Верховної Ради України від 12 вересня 1991 року № 1545-ХІІ «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР», Відповідач зауважив, що оскільки посада водія відсутня у вищезазначеному Переліку, укладений між ним та Позивачем Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 02 липня 2015 року є недійсним.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з частиною 3 статті 386 Цивільного кодексу України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом частин 1 та 3 статті 1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов'язана відшкодувати її на загальних підставах.

За умовами пункту 1 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України, шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

За змістом пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Крім того, відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Судом встановлено, що 24 червня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «В.Є. Дизайн» укладено Договір про фінансовий лізинг № 00011170 (далі - Договір), об'єктом лізингу за яким визначено транспортний засіб VW LNF модель CaddyGP Komby Caddy Trendline LUCK, 2015 року випуску, шасі НОМЕР_6, за умовами якого лізингоодержувач придбаває об'єкт лізингу після завершення погодженого строку лізингу за купівельною ціною, визначеною лізингодавцем (а.с. 16-18).

Відповідно до пункту 4.1. Договору, Порше Лізинг Україна, зберігатиме за собою право власності на Об`єкт лізингу, в той час як Лізингоодержувач матиме право на експлуатацію Об`єкта лізингу впродовж усього строку дії Контракту (окрім випадків, коли Порше Лізинг Україна матиме право розірвати цей Контракт/відмовитися від Контракту та вимагати повернення Об`єкту лізингу, як зазначено в цьому Контракті) (а.с. 46-56).

Судом встановлено, що автомобіль марки Volkswagen Caddy, 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, належить Товариству з обмеженою відповідальністю «В.Є. Дизайн» на праві власності, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу Серії НОМЕР_7 від 31 травня 2016 року (а.с. 98).

З матеріалів справи вбачається, що наказом ТОВ «В.Є. Дизайн» від 02 липня 2015 року, ОСОБА_1 прийнято на посаду водія-експедитора з 02 липня 2015 року, та наказом від 02 липня 2015 року, з метою забезпечення збереження автотранспортного засобу, належного ТОВ «В.Є. Дизайн», водія-експедитора ОСОБА_1 призначено матеріально-відповідальною особою за автомобіль марки VW LNF модель CaddyGP Komby Caddy Trendline LUCK, 2015 року випуску, шасі НОМЕР_6, державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 27, 44).

Судом встановлено, що 01 листопада 2015 року, о 05 год. 20 хв., ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки Volkswagen, державний номерний знак НОМЕР_1, в м. Києві, на проспекті Перемоги, 29, не врахувавши дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху при виникненні перешкоди, негайно не вжив всіх можливих заходів для зменшення швидкості або об`їзду перешкоди, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем марки Toyota, державний номерний знак НОМЕР_8 та автомобілем марки Daewoo, державний номерний знак НОМЕР_3, що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів (а.с. 11).

За змістом частини 4 статті 61 Цивільного процесуального кодексу України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 14 березня 2016 року, щодо даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказане судове рішення є чинним.

У позовній заяві представник Позивача зазначила, що 30 червня 2015 року автомобіль марки VW LNF модель CaddyGP Komby, державний номерний знак НОМЕР_1, було застраховано в Акціонерному товаристві «Страхова компанія «АХА Страхування», про що свідчить Договір добровільного страхування наземного транспорту № тл55786а5ф.

Зі змісту листа в.о. Голови Правління АТ «СК «АХА Страхування» В.Я. Брускова, адресованого Директору ТОВ «Порше Лізинг Україна» Андреасу Целлеру, вбачається, що у виплаті страхового відшкодування у зв'язку із пошкодженням автомобіля марки VW LNF модель CaddyGP Komby, державний номерний знак НОМЕР_1, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, відмовлено на підставі пунктів 27.5.6., 27.1. 23.3.4., 23.2.8. Договору страхування, оскільки водій ТОВ «В.Є. Дизайн» ОСОБА_1 керував застрахованим транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив пункт 2.9. а) Правил дорожнього руху України (а.с. 12).

З акту виконаних робіт № 000010611 від 03 жовтня 2016 року, підготовленого Товариством з обмеженою відповідальністю «Автомир», та Квитанції до прибуткового касового ордеру № 16 від 28 вересня 2016 року, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Автомир», за ремонт автомобіля марки VW LNF модель CaddyGP Komby Caddy Trendline LUCK, 2015 року випуску, шасі НОМЕР_6, державний номерний знак НОМЕР_1, пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної пригоди, Товариство з обмеженою відповідальністю «В.Є. Дизайн» сплатило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомир» 199 999 грн. 85 коп. (40-42).

З огляду на вищевикладене, оскільки деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, а підставою його виникнення є завдання шкоди, суд приходить до висновку, що із Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню матеріальна шкода, визначена у межах фактично понесених та документально підтверджених витрат у сумі 199 999 грн. 85 коп.

Крім того, Відповідач також зобов'язаний відшкодувати на користь Позивача 314 грн. 00 коп. витрат на проведення незалежної оцінки визначення вартості матеріального збитку, сплачених Позивачем за проведення незалежної оцінки визначення матеріального збитку завданого автомобілю.

До того ж, відповідно до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3004 грн. 71 коп.

А всього із Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню 203 318 грн. 56 коп.

З урахуванням викладеного, на підставі статей 22, 386, 1166, 1187, 1188 Цивільного кодексу України, пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», пункту 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», керуючись статями 10, 11, 13, 57, 60, 61, 88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «В.Є.Дизайн» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - з а д о в о л ь н и т и у повному обсязі.

Стягнути із ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «В.Є.Дизайн» (Код ) кошти у розмірі 203 318 (двісті три тисячі триста вісімнадцять) гривень 56 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Апеляційним судом м. Києва, якщо воно не буде скасоване.

СУДДЯ :