Справа № 303/5859/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

27 липня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів КОЖУХ О.А., ІГНАТЮКА Б.Ю.

при секретарі КУХТІ М.В.

за участю скаржника ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Районного відділу Державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції Кеменяша В.В., за апеляційною скаргою ОСОБА_1, від імені та в інтересах якого діє адвокат Сідун Владислав Михайлович, на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 28 березня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 08.09.2015 звернувся до суду із зазначеною скаргою, мотивуючи її наступним. На виконанні у РВ ДВС Мукачівського міськрайуправління юстиції перебуває виконавчий лист № 1-266, виданий Мукачівським міськрайонним судом 12.12.2011, на підставі якого зі скаржника стягуються на користь ОСОБА_4 80000,00 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди (ВП № 30809649).

Скаржник отримує пенсію по інвалідності і помітив, що її розмір різко зменшився. У серпні 2015 року він з'ясував, що на підставі постанови держвиконавця від 20.02.2012 з пенсії провадиться відрахування 50% надходжень. Це є неправомірним, оскільки Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено вичерпний перелік випадків, коли з пенсії можуть відраховуватися до 50% коштів, до яких відшкодування моральної шкоди не належить, а тому з пенсії скаржника можуть відраховуватися не більше як 20% надходжень.

Виходячи з викладеного, ОСОБА_1 просив визнати неправомірними дії державного виконавця РВ ДВС Мукачівського міськрайуправління юстиції Кеменяша В.В. щодо стягнення у межах виконавчого провадження № 30809649 з його пенсії 50% коштів на користь ОСОБА_4; визнати неправомірною та скасувати постанову цього держвиконавця від 20.02.2012 у зазначеному виконавчому провадженні.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 28.03.2016 провадження у справі за указаною скаргою закрито з підстави, передбаченої ст. 205 ч. 1 п. 1 ЦПК України, внаслідок підвідомчості справи адміністративному суду (а.с. 133-134).

Не погодившись із таким вирішенням процесуального питання боржник у виконавчому провадженні оскаржив ухвалу суду як незаконну. Посилається на обставини, якими мотивувалася скарга на дії та рішення держвиконавця. Окрім цього, зазначає, зокрема, що нормами КПК України не врегульовано питання щодо оскарження незаконних рішень держвиконавця під час виконання рішення, ухваленого за результатом розгляду цивільного позову в кримінальній справі, тоді як відповідно до ст. 128 КПК України для розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні можуть застосовуватися норми ЦПК України, якщо це не суперечить правилам кримінального судочинства. Тому застосування у цих відносинах положень ст. 383 ЦПК України не суперечить закону. Просить ухвалу скасувати, скаргу на дії та рішення держвиконавця - задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення скаржника ОСОБА_1, який апеляцію підтримав, розглянувши справу за правилами ст. 305 ч. 2 ЦПК України за відсутності інших учасників процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляції, суд приходить до такого.

Закриваючи провадження в справі, суд першої інстанції виходив з того, що її належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. Процесуальне питання вирішено судом із додержанням вимог закону.

Як убачається з наявних матеріалів, держвиконавцем РВ ДВС Мукачівського міськрайуправління юстиції Кеменяшем В.В. здійснюється виконавче провадження № 30809649 із примусового виконання виконавчого листа № 1-266, виданого Мукачівським міськрайонним судом 12.12.2011, на підставі якого з ОСОБА_1 стягуються на користь ОСОБА_4 80000,00 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, присудженої вироком Мукачівського міськрайонного суду від 31.08.2011 за результатом вирішення цивільного позову в кримінальній справі № 1-266/11 (а.с. 3, 20-23, 26 та ін.).

Статтею 383 ЦПК України передбачено, що за правилами цивільного судочинства здійснюється контроль за виконанням судових рішень, ухвалених відповідно до ЦПК України. Тим часом, ОСОБА_1 оскаржив дії та рішення держвиконавця, яким здійснюється виконавче провадження із виконання судового рішення (вироку), ухваленого судом за правилами кримінального судочинства та зверненого до виконання відповідно до ст. 404 КПК України (1960 р.).

Рішення, дії або бездіяльність держвиконавця, якими порушено права, свободи чи інтереси учасників виконавчого провадження у разі, якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності такої особи, можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства (ст. 2 ч.ч. 1, 2, ст. 3 ч. 1 п.п. 1, 7, 8, 9, ст. 17 ч.ю 1, ч. 2 п. 1, ст. 181 КАС України). Законом не встановлений порядок, відмінний від установленого нормами КАС України, для оскарження учасником виконавчого провадження рішень, дій або бездіяльності держвиконавця, що мають місце при примусовому виконанні у відповідній частині вироку суду в кримінальній справі.

Суд першої інстанції, встановивши відповідні обставини, правильно застосував норми процесуального права, судове рішення відповідає змісту роз'яснень, що містяться, зокрема, у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» (п. 8).

Виходячи з наведеного, суд обґрунтовано закрив провадження в справі за скаргою боржника у виконавчому провадженні як такій, що не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, з підстави, передбаченої ст. 205 ч. 1 п. 1 ЦПК України. Маючи обов'язок діяти виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України, ст. 2 ч.ч. 1, 3 та інші норми ЦПК України), суд не вправі був вирішувати скаргу ОСОБА_1 по суті, як не має цього права й апеляційний суд безвідносно до підстав, з яких була подана скарга боржником у виконавчому провадженні. Сама по собі можливість субсидіарного застосування під час вирішення цивільного позову в кримінальній справі норм ЦПК України для подальшого оскарження дій держвиконавця при виконанні вироку суду у відповідній частині правового значення не має.

Відтак, на підставі ст. 312 ч. 1 п. 1 ЦПК України апеляцію, яка законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції не спростовує, слід відхилити, ухвалу про закриття провадження в справі - залишити без змін.

Керуючись ст. 307 ч. 2 п. 1, ст. 312 ч. 1 п. 1, ст.ст. 314, 315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 28 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді