АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1529/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Мальченко О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді: Білич І.М.

Суддів: Болотова Є.В., Поліщук Н.В.

при секретарі: Горбачовій І.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_3

представника відповідачів ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 який дії в якості представника ОСОБА_5 що є правонаступником ОСОБА_6 ( в порядку спадкування) на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20 квітня 2012 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, ОСОБА_8 про відшкодування збитків та за зустрічним позовом ОСОБА_8 за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди.

в с т а н о в и л а :

У лютому 2011 року ОСОБА_7 звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач ОСОБА_6 не виконав умови укладеного між ними договору оренди двокімнатної квартири АДРЕСА_1 від 1 червня 2006 року та попереднього договору купівлі-продажу квартири від 4 липня 2011 року. Внаслідок невиконання зазначених договорів відповідач ОСОБА_6 заподіяв йому матеріальні збитки, які складаються з 80 800 гривень за невиконання попереднього договору, 40 400 гривень збитків, пов'язаних з оплатою договору оренди, 148 672 гривень збитків, пов'язаних з орендою іншого житла. Також просив визнати договір оренди квартири, укладений між ним та ОСОБА_6, розірваним. Зазначав також, що ОСОБА_8 йому були заподіяні матеріальні збитки у розмірі 400 гривень, що становить вартість аварійного відкривання дверей в ході примусового вселення його в зазначену квартиру. Окрім матеріальної шкоди, неправомірними діями відповідача ОСОБА_6 йому також заподіяно моральну шкоду, розмір якої ним визначався як 30 000 гривень, яка полягає у негативних емоціях та нервовому напруженні від продажу речей позивача після вселення в спірну квартиру, обману щодо складення договору оренди та попереднього договору, що призвело до порушення його нормальних життєвих зв'язків.

У березні 2011 року ОСОБА_8 звернулася до суду з указаним вище зустрічним позовом, посилаючись на те, що відповідачі своїми зловмисними та незаконними діями щодо квартири АДРЕСА_1 безпідставно намагаються позбавити її житла та збагатитися за її рахунок. Просила відшкодувати на свою користь моральну шкоду у розмірі 50 000 гривень.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 20 квітня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_7 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 збитки у розмірі 80 800 гривень за невиконання попереднього договору купівлі-продажу від 4 липня 2006 року. Визнано договір оренди квартири АДРЕСА_1 від 1 червня 2006 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 розірваним. Стягнуто з відповідача ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 40 400 гривень збитків, пов'язаних з оплатою договору оренди квартири АДРЕСА_1 від 1 червня 2006 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні решти вимог відмовлено. У задоволенні зустрічного позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 26 травня 2015 року рішення суду першої інстанції було змінено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 жовтня 2015 року, рішення Апеляційного суду м. Києва від 26 травня 2015 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції в липні 2014 року до суду звернулася з апеляційною скаргою ОСОБА_5 в особі свого представника як спадкоємець ОСОБА_6, де ставила питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову у задоволенні заявленого позову. Виходячи з того, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Представник ОСОБА_5та ОСОБА_8. у судовому засіданні підтримав подану апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити.

Представник позивача не визнав подану апеляційну скаргу, заперечував проти її задоволення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так судом було встановлено, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 1 червня 2006 року був укладений договір оренди квартири АДРЕСА_1 на строк з 1 червня 2006 року по 1 червня 2021 року, договір підписаний сторонами. Відповідно до п. 5.1 зазначеного договору орендна плата склала 5 тисяч доларів США, які сплачує орендар під час підпису сторонами договору оренди.

4 липня 2006 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 був укладений попередній договір, за умовами якого сторони зобов'язалися в термін до 4 листопада 2006 укласти договір купівлі-продажу спірної квартири в нотаріальній формі на умовах, визначених попереднім договором.

Згідно із п. 3 попереднього договору визначено, що на підтвердження укладення договору купівлі-продажу ОСОБА_7 передає ОСОБА_6 суму в розмірі 25 250 гривень (еквівалент 5 тисяч доларів США) до підписання попереднього договору на забезпечення його виконання, яка буде зарахована до вартості квартири під час укладення основного договору.

У подальшому договір купівлі-продажу між сторонами укладений не був.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 24 листопада 2009 року у справі за позовом ОСОБА_6 припинено дію попереднього договору від 4 липня 2006, укладено між ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Суд першої інстанції задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_7 та стягуючи з відповідача ОСОБА_6 на його користь збитків у розмірі 80 800 гривень за невиконання попереднього договору від 04.07.2006 року; визнаючи договір оренди квартири АДРЕСА_1 від 01.06. 2006 року укладений між ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 40 400 гривень збитків пов'язаних з оплатою договору оренди квартири АДРЕСА_1 від 01.06.2006 року суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог в цій частині.

Відмовляючи у задоволенні вимог щодо відшкодування моральної шкоди, суд вказував на недоведеність представником позивача у судовому засіданні належними доказами завдання моральної шкоди, а також не було надано доказів того, які саме моральні страждання зазнав позивач у зв'язку з незаконними діями значеного відповідача. А тому вважав такі вимоги позивача безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_8 на користь позивача збитків у розмірі 400 гривень пов'язаних з аварійним відкриванням дверей квартири під час примусового вселення позивача в зазначену квартиру, суд виходив з їх недоведеності. Надані товарні чеки від 28.10.2010 року не свідчать, що збитки були заподіяні позивачу саме неправомірними діями відповідача ОСОБА_8

Відмовляючи у задоволенні зустрічних вимог ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди, суд виходив з їх недоведеності. Вказуючи при цьому на те, що між сторонами по справі тривають довгий час спірні стосунки з приводу користування квартирою АДРЕСА_1, передачі останньої в оренду, укладення договору купівлі-продажу зазначеної квартири. Посилання відповідача про те , що відповідачі зловмисними діями та незаконними зазіханнями на квартиру АДРЕСА_1 безпідставно намагаються позбавити її житла та збагатитися за її рахунок не грунтується на матеріалах справи.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою ОСОБА_5 вказувала на те, що на час пред'явлення позивачем позову про стягнення збитків пов'язаних з оплатою договору оренди до суду відповідач ОСОБА_6 уже не був власником спірної квартири, а тому суду слід було встановити власників спірної квартири та залучити їх до участі в справі, як правонаступників. Відповідач ОСОБА_6 також не повинен нести відповідальність за попереднім договором, так як уже не був власником тому відшкодування покладається на нових власників. У той час як від укладення основного договору відповідач не ухилявся. Також вказувалось про невірність визначення судом суми попереднього договору, оскільки в ньому зазначено 25 250 гривень що становить 5 тисяч доларів США, а суд виходив із суми 5 000 доларів США. А також те, що кошти визначені як в договорі оренди так і в попередньому договорі купівлі - продажу ОСОБА_6 не отримував. Вони були передані на зберігання іншій особі, що підтверджується розпискою.

Колегія суддів вважає, що зазначені доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

На час звернення з апеляційною скаргою Скаржника ( дружини відповідача) до суду відповідач ОСОБА_6 помер ( ІНФОРМАЦІЯ_1).

Згідно із ст. 28 ЦПК України, здатність мати цивільні процесуальні права та обов'язки сторони, третьої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.

Здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи (ч. 1 ст. 29 ЦПК України).

Згідно із ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у день її смерті.

У разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відносно сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу (ст. 37 ЦПК України).

Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв'язку із вибуттям із процесу суб'єкта спірного або встановленого рішенням правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов'язки попередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

У той же час право апеляційного оскарження судових рішень у межах установлених статтею 294 ЦПК України належить і її правонаступнику.

Згідно листа Шостої Київської державної нотаріальної контори від 12 грудня 2014 року № 6432/02 -14 вбачається, що 20 грудня 2012 року було заведено спадкову справу щодо майна ОСОБА_6 який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Із заявою про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_5 - дружина та ОСОБА_10 - донька. 28 січня 2015 року зазначені особи отримали свідоцтва про право власності на спадщину за законом після померлого ОСОБА_6.

Апеляційним судом з урахуванням ухвали касаційної інстанції здійснювалося повідомлення ОСОБА_10 ( спадкоємця відповідача) про розгляд справи. Після отримання повідомлення, остання не зверталася до суду будь-якими заявами, поясненнями, клопотаннями щодо обставин розгляду справи.

Слід також зазначити, що суд апеляційної інстанції виходячи з норм діючого процесуального законодавства позбавлений можливості залучення до розгляду справи осіб в якості сторін по справі, третіх осіб, зацікавлених осіб.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_6 за свого життя не скористався правом на оскарження рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20 квітня 2012 року в строки визначені ст. 294 ЦПК України, тобто боржник погодився з рішенням суду.

Відповідно до положень ст. 292 ЦПК сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Зазначені ОСОБА_5 доводи в апеляційній скарзі не свідчать про те, що оскаржуваним рішенням суду були порушені її права та обов'язки саме на момент його постановлення.

Разом з тим діючим законодавством не передбачено право на оскарження рішення суду, яке набрало законної сили за життя спадкодавця і ним не оскаржувалося.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що підстав для скасування рішення суду нема.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, який діє в якості представника ОСОБА_5 правонаступника ОСОБА_6 в порядку спадкування, відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20 квітня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: