АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів: Прокопчук Н.О., Семенюк Т.А.

при секретарі: Бережняк Н.В.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Пухти А.О.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 05 липня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» про усунення перешкод у користуванні майном,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Міський комерційний банк» та просив зобов'язати відповідача усунути йому перешкоди в користуванні належним майном - грошовими коштами в розмірі 1 155 663,56 грн., які знаходяться на рахунках банку, шляхом видачі позивачу зазначених коштів готівкою через касу банку.

РішеннямСолом'янського районного суду м. Києва від 05.07.2016 в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Посилається на неповне дослідження судом доказів, порушення норм матеріального права та недотримання норм процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що дії відповідача, направленні на ухилення від повернення позивачу вкладу є протиправними. Зазначив, що віднесення банку до категорії неплатоспроможних та ліквідація із відкликанням банківської ліцензії є заходами впливу, які застосовуються НБУ до банків, а тому позивач не може нести відповідальність за дії відповідача. Вказав, що судом не була врахована позиція Європейського Суду з прав людини.

Справа № 760/8940/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/11910/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Шереметьєва Л.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в ПАТ «Міський комерційний банк» запроваджено тимчасову адміністрацію та розпочато процедуру виведення банку з ринку, інший порядок задоволення вимог позивача, ніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», неможливий.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

З матеріалів справи вбачається, що 06.02.2014 між ПАТ «Міський комерційний банк» та ОСОБА_3 було укладено Договір банківського вкладу №2630/02/156958 «Ваш стабільний», за умовами якого позивач вніс у касу банку 1 000 000 грн. 00 коп. Строк депозиту до 26.02.2015 під 23,5% річних (а. с. 14-18). Відповідно до виписки по угоді станом на 30.03.2015 залишок грошових коштів по процентному рахунку становить 58 949 грн. 58 коп., а по депозитному вкладу - 1 000 000 грн. 00 коп.(а. с. 19-24).

17.03.2014 між сторонами був укладений Договір строкового банківського вкладу №2630/02/167486 «Сонячний етюд», за умовами якого позивач передав банку кошти в розмірі 137 750 грн. 23 коп. строком до 17.08.2014 з процентною ставкою 25% річних (а. с. 25-30). 15.08.2014 сторони уклали додаткову угоду №1 до зазначеного договору строкого банківського вкладу, за якою виплата процентів мала здійснюватися щомісячно(а. с. 31). Відповідно до виписки по угоді станом на 30.03.2015 залишок грошових коштів вкладника по процентному рахунку становить 3 220 грн. 63 коп. Грошові кошти у розмірі 137 750 грн. 23 коп. відшкодовані позивачу Фондом гарантування вкладів фізичних осіб (а. с. 32-37).

16.11.2013 між сторонами був укладений Договір строкового банківського вкладу №2630/02/140907 «ВАШ МУЛЬТИВАЛЮТНИЙ» строком до 06.12.2014 під 19,7% річних, за умовами якогопозивач передав на строковий депозитний рахунок грошові кошти в сумі 500 грн. 00 коп.(а. с. 38-42).Відповідно до виписки банку станом на 30.03.2015 залишок грошових коштів по вкладу становить 3 грн. 45 коп. Грошові кошти у розмірі 500 грн. 00 коп. відшкодовані позивачу Фондом гарантування вкладів фізичних осіб (а. с. 43-49).

20.07.2013 між сторонами був укладений Договір банківського вкладу №2630/02/125462 «ВАШ СТАБІЛЬНИЙ», за умовами якого позивач передав на строковий депозитний рахунок грошові кошти в сумі 500 грн. 00 коп. строком до 09.08.2014 з процентною ставкою за депозитом 19,2 % річних (а. с. 50-54). 29.08.2014 була укладена додаткова угода №1 до договору, за умовами якої виплата процентів мала здійснюватися щомісячно (а. с. 55). Відповідно до виписки по угоді залишок грошових коштів по процентному рахунку становить 30 грн. 15 коп., а на депозитному - 500 грн. 00 коп. (а. с. 56-66).

17.03.2014 між ПАТ «Міський комерційний банк» та ОСОБА_3 був укладений Договір строкового банківського вкладу №2630/02/167482 «СОНЯЧНИЙ ЕТЮД», відповідно до умов якого позивач передав банку грошові кошти в розмірі 10 000,00 грн. строком до 17.02.2015 під 23,8% річних. В подальшому, відповідно до п.1.4 ст.1 частини №2 позивач поповнив свій депозитний рахунок на 2 014, 00 грн. (а. с. 67-73). Відповідно до виписки по угоді cтаном на 30.03.2015 залишок грошових коштів по процентному рахунку становить 562, 03 грн. Грошові кошти в сумі 12 014, 14 грн. позивачу відшкодовані Фондом гарантування вкладів фізичних осіб (а. с. 74-80).

23.09. 2011 між ОСОБА_3 та ПАТ «Конверсбанк» (перейменовано в ПАТ «Міський комерційний банк») був укладений Договір банківського рахунку НОМЕР_1 для поточного рахунку, що відкривається для зарахування суми вкладу та/або повернення за ним вкладного рахунку. За умовами договору, банк зобов'язався приймати та зараховувати на відкритий ним рахунок грошові кошти, що надходять з вкладного (депозитного) рахунку, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій (а. с. 81-82).

21.08.2012 між позивачем та ПАТ «КОНВЕРСБАНК» був укладений Договір № 007-0020008-Ф/12-DEP про відкриття поточного рахунку з використання платіжної картки та розрахункове обслуговування. За умовами договору банк відкрив позивачу рахунок № 2003 та видав платіжну картку VISA/ Укркарт (а. с. 83-85). Відповідно до виписки за даним договором залишок грошових коштів на рахунку становить 92 397, 72 грн., з яких 38 766, 70 грн. відшкодовані позивачу Фондом гарантування вкладів фізичних осіб (а. с. 86).

Таким чином, відповідно до наданих відповідачем виписок, загальна сума по вкладах та невиплачених відсотках становить 1 155 663, 56 грн.

Позивач, зазначаючи, що позбавлений права та можливості користуватися своїм майном, яке знаходиться на рахунках Банку, звернувся із відповідним позовом до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України визначено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

Відповідно до ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

Аналіз зазначеної норми права дає можливість дійти до висновку про те, що випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, які знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до п. 6ст. 2 зазначеного Закону, ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації або запровадження процедури ліквідації регулюються спеціальними нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Статтею 36 даного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Так, згідно з ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, зокрема щодо майнових зобов'язань, які здійснюються виключно у межах процедури ліквідації банку.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Положеннями Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що з дня призначення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, припиняються всі повноваження органів управління банку та наступають наслідки, встановлені ст. 46 цього Закону. Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджує перелік вимог кредиторів, після чого задоволення цих вимог здійснюється в порядку черговості, встановленої ст. 52 вказаного Закону.

Згідно з ч. 5 ст. 46 цього Закону передбачено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

В суді першої та апеляційної інстанції було встановлено, що 20.11.2014 рішенням виконавчої дирекції ФГВФО «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Міський комерційний банк» вирішено розпочати з 21.11.2014 процедуру виведення ПАТ «Міський комерційний банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації. Тимчасову адміністрацію було запроваджено строком на три місяці з 21.11.2014 по 20.02.2015 включно (а. с. 122). Рішенням виконавчої дирекції ФГ ВФО №36 від 17.02.2015 продовжено строк дії тимчасової адміністрації до 20.03.2015 (а. с. 126). Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО від 20.03.2015 №64 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Міський комерційний банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» вирішено розпочати процедуру ліквідації банку з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб з 20.03.2015 та призначено уповноважену особу Фонду строком на один рік з 20.03.2015 по 19.03.2016 (а. с. 125). 17.03.2016 Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №356 продовжено строк здійснення процедури ліквідації ПАТ «Міський комерційний банк» до 19.03.2018 включно та продовжено строки повноважень ліквідатора (а. с. 123).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем при розгляді справи в суді апеляційної інстанції було підтверджено, що Фондом гарантування було виплачено ОСОБА_3гарантовані кошти за його вкладом.

Враховуючи, що при розгляді справи в суді першої інстанції було встановлено, що на момент ухвалення рішення в ПАТ «Міський комерційний банк» було запроваджено тимчасову адміністрацію та розпочато процедуру ліквідації банку, а позивач отримав гарантовану суму передбачену Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, колегія суддів вважає правильними.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що віднесення банку до категорії неплатоспроможних та ліквідація із відкликанням банківської ліцензії є заходами впливу, які застосовуються НБУ до банків, а тому позивач не може нести відповідальність за дії відповідача є необґрунтованими, враховуючи вищевикладене.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не була врахована позиція Європейського Суду з прав людини також не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, вимоги апелянта не знайшли свого підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 313, 314, 315, 325 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 05 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: Н.О. Прокопчук

Т.А.Семенюк