Справа № 755/4340/16-ц
У х в а л а

Іменем України

"10" березня 2016 р. Дніпровського районного суду м. Києва Гаврилова О.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Головне управління юстиції у м. Києві про визнання права спільної сумісної власності на квартиру та визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності, -

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду м. Києва звернувся представник позивача ОСОБА_2 з позовом, в якому просить суд визнати квартиру АДРЕСА_1, набуту ОСОБА_2 та ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, за час шлюбу, спільною сумісною власністю подружжя та визначити, що частка померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1, становила ? частки.

Також представник позивача подав клопотання, в якому посилаючись на скрутне матеріальне становище позивача та стан її здоров'я, просить звільнити позивача від сплати судового збору.

Розглянувши позовну заяву, вважаю, що вона не відповідає вимогам ч. 5 ст. 119 ЦПК України, оскільки до позовної заяви не долучено документ, що підтверджує сплату судового збору за подання позовної заяви, що містить дві вимоги: майнового та немайнового характеру.

Відповідно до ст. 4 Закону України „Про судовий збір" від 08.07.2011 року №3674-VI (зі змінами та доповненнями) судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, за подання позовної заяви немайнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно роз'яснень, які містяться в п. 12, 13 Постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і Кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру. При цьому судовий збір може бути сплачений окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.

Відповідно до частин 1 - 3 ст. 82 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть оплачені, заява відповідно до статті 207 залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли оплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Разом з тим, статтею 5 Закону України "Про судовий збір" визначений вичерпний перелік позивачів та позовів, за якими передбачено звільнення від сплати судового збору.

Згідно роз'яснень, які містяться в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" № 2 від 12.06.2009р., відповідно до положення статті 82 ЦПК суд може за наявності певних підстав своєю ухвалою лише відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі і не має права зменшити або звільнити від сплати судового збору, оскільки таке право суду надано тільки щодо судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, які визначені частиною третьою статті 79 ЦПК.

З огляду на викладене, суд не вбачає визначених Законом підстав для звільнити позивача від сплати судового збору.

У відповідності до статті 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119, 120, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави для залишення заяви без руху.

З огляду на викладене, відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України, заява підлягає залишенню без руху, позивачу необхідно в п'ятиденний строк з дня отримання копії ухвали усунути зазначені в ній недоліки. Для усунення недоліків позовної заяви долучити до позовної заяви документ, що підтверджує сплату судового збору, у розмірі, визначеному п.п. 1, 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Законом України "Про судовий збір", у розмірі 7441,20 грн. (6890,00грн. + 551,20грн.).

Керуючись ст. 121 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Головне управління юстиції у м. Києві про визнання права спільної сумісної власності на квартиру та визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності - залишити без руху та запропонувати позивачу в п'ятиденний строк з дня отримання копії ухвали усунути вищезазначені недоліки.

У випадку неусунення недоліків, заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: