Справа № 296/9824/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"09" лютого 2016 р. м.Житомир
Корольовський районний суд м. Житомира в складі:
головуючого судді - Шалоти К.В.,
за участю: секретаря судового засідання Яковенко О.В.,
розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом виселення та зобов"язання вчинити певні дії, -
У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні власністю шляхом виселення ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 із зобов'язанням останнього забрати з вказаної квартири належні йому речі.
Позов обґрунтовувався тим, що 02.06.2015 р. позивач придбав у власність квартиру АДРЕСА_1, однак вселитися у ній не може, оскільки там проживає колишній власник ОСОБА_2, який чинить перешкоди у користуванні спірним житлом.
Позивач у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач у судові засідання 20.11.2015, 12.01.2016, 09.02.2016 не з'явився, належним чином повідомлявся про розгляд справи, доказів поважності причин своєї неявки суду не надав, письмових пояснень з приводу пред'явленого позову не направляв.
З урахуванням викладених обстави, суд відповідно до ст.224 ЦПК України приймає заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
Заслухавши пояснення позивача, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 02.06.2015 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Саваріною О.С., зареєстрованим в реєстрі за № 1373 (а.с. 10-11).
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997р., кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст.391 ЦК України).
Згідно ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.16, 386, 391 ЦК України.
Встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не є членом сім'ї власника спірної квартири ОСОБА_1 та його проживання в квартирі перешкоджає позивачу користуватися і розпоряджатися вказаним житлом, що є його приватною власністю.
При цьому, договір купівлі-продажу від 02.06.2015 року квартири АДРЕСА_1, укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1, на час розгляду даної справи не визнаний недійсним, а тому є чинним.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_1 про захист його порушених прав власника спірного житла шляхом виселення відповідача з квартири АДРЕСА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Разом з тим, вимоги в частині зобов'язанням ОСОБА_2 забрати з спірної квартири належні йому речі задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не зазначено та не доведено, яке саме майно є в наявності в спірній квартирі на момент розгляду справи, не визначено його обсяг, не вказано його індивідуальних чи родових ознак та характеристики, що позбавляє суд можливості прийняти обґрунтоване рішення в цій частині.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно задоволеної частини вимог в сумі 121,80 грн.
Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 57 - 60, 88, 209, 212 - 215, 224 - 226 Цивільного процесуального кодексу України, Корольовський районний суд м. Житомира , -
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення з житлового приміщення ОСОБА_2.
В задоволенні решти позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 121 грн. 80 коп.
Рішення суду може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Cуддя К. В. Шалота