печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2016 року

Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Васильєвої Н.П.,

при секретарі Захарчишиній В.С.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Рибака Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш авто» про визнання недійсним договору фінансового лізингу та стягнення коштів, сплачених на виконання умов договору,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Печерського районного суду міста Києва та просив визнати недійсним договір фінансового лізингу номер 003733 від 13 квітня 2016 року, укладений між ним та відповідачем та застосувати наслідки недійсності правочину шляхом стягнення з ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» на його користь грошові кошти в сумі 38700,00 гривень. Позивач посилався на таке: при укладенні вказаного договору він був позбавлений можливості належним чином ознайомитись зі змістом договору фінансового лізингу, який є значним за обсягом та представник відповідача запевнила його, що все буде добре і чим швидше він підпише договір, тим швидше отримає акційний автомобіль. Після цього ним було підписано договір фінансового лізингу від 13 квітня 2016 року. Він приїхав додому та почав читати договір та встановив, що предмет лізингу належним чином не визначений, відсутні технічні та індивідуальні характеристики транспортного засобу, рік його випуску, постачальник. Зокрема, йому мав бути проданий автомобіль ВАЗ-2104 2012 року випуску без пробігу, вартість якого складала 77400,00 гривень. Ним було сплачено 38700,00 гривень, при доставці транспортного засобу він мав сплатити другу частину його вартості, після чого автомобіль мав перейти у його власність. Коли він звернувся до відповідача, то отримав лист, де зазначалось, що він мав сплатити 185940,00 гривень. Надалі він зрозумів, що сплатив адміністративний платіж, який не передбачений Законом України «Про фінансовий лізинг». Крім того, він вважає, що його було введено в оману. Відповідно до ч.1 ст.230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Таким чином, визначення умов договору приєднання за законом віднесено до питань внутрішньої діяльності Відповідача, підготовка документів для укладення договору не може бути послугою у розумінні п.17 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», а отже відповідач не може безпосередньо включати витрати на них в ціну договору та зобов'язувати споживача їх оплатити. Укладаючи договір, як зазначає позивач, він вважав, що сплачує 38700 гривень як частину вартості автомобіля. Крім того, відповідач не має ліцензії на надання фінансових послуг, а саме фінансового лізингу і якщо б він про це знав, то не укладав би вказаний договір. Таким чином відповідачем 13 квітня 2016 року укладено договір номер 003733 фінансового лізингу без відповідного дозволу /ліцензії/ та без мети настання правових наслідків. Це є підставою для визнання договору недійсним згідно ч.1 ст.227 ЦК України та застосування наслідків недійсності правочину згідно ч.1 ст.216 ЦК України. Крім того, відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною /сторонами/ вимог, які встановлені ч.. 1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України. Відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм /оренду/, купівлю-продаж, законом України «Про фінансовий лізинг». Згідно ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч. 1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Вказаний договір нотаріально не посвідчений. У відповідності до ст. 21 ЗУ «Про захист право споживачів» права споживача вважаються у будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач. В п.18 вказаного закону наведено перелік несправедливих умов у договорах із споживачами, який не є вичерпними та визначено, що умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. В договорі відсутні будь-які положення щодо відповідальності лізингодавця та продавця за невиконання умов договору, в тому числі поставки самого предмету лізингу. В договору не встановлено права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору; договором не встановлено права на одержання компенсації від лізингодавця у разі розірвання або невиконання ним договору. Крім того, товар, за який він фактично частково сплатив 38700,00 гривень, не був пред'явлений для огляду ні в день підписання документів та сплати коштів, ні згодом. У відповідності до ч.6 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики є недійсними. Позивач посилається на судову практику Верховного Суду України.

Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, вважав їх доказаними та підлягаючими задоволенню.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, посилаючись на наступне: при укладанні договору сторони мали намір укласти саме договір лізингу, а не купівлі-продажу. В момент підписання договору сторонами досягнуто всіх істотних умов, зазначених в Закону України «Про фінансовий лізинг». Умови договору є чесними і пропорційними з урахуванням особливостей непрямого лізингу. Сторони керувались принципами диспозитивності та свободи укладання договору. Нотаріальна форма для непрямого лізингу не обов'язкова, Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій забороняє посвідчувати договори непрямого лізингу. Позивач плутає договір купівлі-продажу та фінансового лізингу. Останній є змішаним договором в першу чергу оренди /коли транспортний засіб буде куплено і передано/ та попередній договір купівлі-продажу. На момент підписання договору транспортного засобу не існує і сторони попередньо домовляються про його оренду після покупки Лізингодавцем продавця. Вимогам чинного законодавства договір фінансового лізингу та додатки до договору відповідають, договір містить найменування товару /предмет лізингу/, розмір лізингових платежів та строк лізингу. Відповідно до п.17.6 договору, позивач своїм підписом засвідчує, що послуга з фінансового лізингу, що надається за цим договором, обрана ним самостійно, без нав'язування з боку Лізингодавця або його представників. Лізингоодержувач власноруч заповнює анкети, заявки та графіки, а тому твердження, що йому щось підсунули для підпису є неправдивим. Відповідно до умов п.4.1. ст.4 договору Лізингодавець передає у користування предмет лізингу, Лізингоодержувач не пізніше 120 робочих днів з моменту сплати Лізингоодержувачем на рахунок Лізингодавця: адміністративного платежу; авансового платежу; Комісії за передачу предмета лізингу. Укладаючи даний договір, сторони погодились, що вартість предмету лізингу на момент укладання договору зафіксована в ст. 8.2 договору. Умови надання позивачу послуг на підстав договору та інформація про ці послуги викладені досить детально і ясно в договору та додатках до нього. Відповідно до ст.9.7 договору, кошти які сплачуються лізингоодержувачем до моменту отримання предмету лізингу, незалежно від їх призначення, яке вказується у квитанції, зараховуються за даним договором у наступному порядку: адміністративний платіж; авансовий платіж; комісія за передачу предмету лізингу; - у разі наявності, різниця до вже сплаченого авансового платежу на умовах у п.9.4 ст.9 договору, або різниця до вже сплаченого авансового платежу на умовах, викладених у п.9.6 ст.9 даного договору. Позивач мав повну і достовірну інформацію про послуги відповідача та порядок їх надання та порядок сплати коштів за укладеним договором. Крім того, представник відповідача зазначає різницю між прямім і непрямим лізингом. При прямому лізингу є в наявності транспортний засіб, відома його ціна. При непрямому лізингу транспортного засобу не існує і невідома його ціна. Сторони домовились, що беруть на своє зобов'язання підписати додаток номер 3 до договору із визначенням лізингових періодичних платежів, які розраховуються із ціни транспортного засобу на момент купівлі та передачі транспортного засобу. Відсутність додатку номер 3 до моменту купівлі транспортного засобу є цілком логічним і законним. Розмір платежів сторони погодили у договорі та додатку номер 1. Сторони погодили, що у разі змін, замість додатку номер 1 платежі будуть визначені додатком номер 3. Отже істотних умов щодо ціни договору та розміру лізингових платежів сторони досягли. Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» є спеціальним законом, що регулює порядок надання фінансових послуг. Даний закон визначає. Що положення Закону України «Про захист прав споживачів» є загальним законом. Норми Закону України «Про фінансовий лізинг» є спеціальним Законом. Вимоги вказаного закону були дотриманні при укладанні вказаного договору. Щодо нотаріальної форми договору представник відповідача вказує на те, що позивач не зазначає, що у момент підписання вказаного договору фінансового лізингу ніхто нікому автомобіль в оренду ще не передає. Істотними умовами договору лізингу є: предметом лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу /строк лізингу/; розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Строк лізингу визначається сторонами договору лізингу відповідно до вимог цього закону. З наведеного вбачається, що договір фінансового лізингу повинен відповідати вимогам статей параграфу 6 «Лізинг» глави 58 «Найм /оренда/, параграфу 1 «Загальні положення про найм /оренду/» глави 58 «Найм /оренда/ ЦК України та Закону України «Про фінансовий лізинг», які не містять вимог про обов'язкове нотаріальне посвідчення договорів фінансового лізингу. Згідно ст.6 Закону України «Про фінансовий лізинг» договір лізингу має бути укладений у письмовій формі. Відповідно до ст. 799 ЦК України, на яку посилається позивач міститься в параграфі 5 «Найм /оренда/ транспортного засобу глави 58 Найм /оренда/, який взагалі не регулює відносини фінансового лізингу та не є спеціальною нормою, а загальною, яка прямо не регулює відносини лізингу.

Суд вважає позовні вимоги не підлягаючими задоволенню за наступних підстав: 13 квітня 2016 року між позивачем та відповідачем було укладено договір фінансового лізингу номер 003733.

Цей договір укладено відповідно до положень цивільного законодавства та законодавства, що регулює діяльність у сфері фінансового лізингу. У відповідності до ч.1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли угоди з усіх істотних умов договору. Положеннями ч.2 ст.6 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що істотними умовами договору лізингу є предмет лізингу, строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу/ строк лізингу/, розмір лізингових платежів, інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Договір, укладений між сторонами, відповідає вказаним вимогам законодавства.

У відповідності до вимог ч.ч.1,2,3 ст.806 ЦК України одна сторона /лізингодавець/ передає або зобов'язується передати другій стороні /лізингоодержувачеві/ у користування майно, що належить лізингодавцеві на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем /прямий лізинг/, або майно, спеціальне придбане лізингодавцем у продавця /постачальника/ відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікації та умов /непрямий лізинг/ на певний строк і за встановлену плату /лізингові платежі/. До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм /оренду/. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.16 Закону України «Про фінансовий лізинг» сплата лізингових платежів здійснюється у порядку, встановленому договором та до них можуть бути включені суми на відшкодування частини вартості лізингу, як винагороду за отримане в лізинг майно, компенсацію відсотків за кредитом, інші витрати лізингодавця, які безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу. Відповідно до умов договору, укладеного між сторонами, предметом фінансового лізингу є транспортний засіб, визначений у договорі та специфікації /а.с. 6-19/ додаток номер 2, а саме: автомобіль ВАЗ-2104 2012 року випуску без пробігу. Предмет лізингу був самостійно та свідомо обраний лізингоодержувачем та повністю відповідає вимогам лізингоодержєувача, про що свідчать підписи обох сторін на договорі та додатках до нього. У відповідності до п.1.3 договору лізингу лізингодавець бере на себе зобов'язання придбати та передати предмет лізингу лізингоодержувачу на строк та на умовах, передбачених вказаним договором. Ціна предмета лізингу, кількість, марка транспортного засобу, модель визначені у додатку номер 2 до договору, підписаному сторонами. Відповідно до п.1.7 договору /а.с.7/ предмет лізингу передається у користування лізингоодержувачеві, який становить не більше 120 робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця: адміністративного платежу; авансового платежу; комісії за передачу договору, або різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах, викладених у п.9.6 ст.9 даного договору. У відповідності до п.9.6 ст. 9 вказаного договору лізингоодержувач має право в останньому місяці сплати авансового внеску або до купівлі предмету лізингу для лізингоодержувача звернутися до лізингодавця із письмовою заявою про надання йому будь-якої іншої марки, моделі транспортного засобу, що відрізняється від марки та моделі транспортного засобу, зазначеного в договорі. Лізингодавець залишає за собою право прийняти або відхилити таку заяву в залежності від можливостей лізингодавця або продавця. У разі задоволення заяви лізингоодержувача та з метою виплаті лізингоодержувачем не менш 50% від вартості вже новообраного предмета лізингу на момент купівлі новообраного предмета лізингу та його передачі, лізингоодержувач зобов'язаний єдиноразово доплатити різницю такої вартості до вже сплачених авансових платежів, до моменту підписання додатку номер 3 до даного договору та до моменту купівлі новообораного предмета лізингу та передачі його лізингоодержувачу. У такому випадку сплата різниці проводиться лізингоодержувачем на підставі наданої лізингодавцем квитанції або рахунку. У разі задоволення заяви щодо заміни предмета лізингу сторони обов'язково підписують специфікацію на новообраний транспортний засіб. Остаточна вартість новообраного предмета лізингу та подальші лізингові та інші обов'язкові платежі будуть визначені у додатку номер 3, який є невід,ємною частиною та який сторони зобов'язані підписати до моменту передачі транспортного засобу. На виконання умов вказаного договору 13 квітня 2016 року позивач сплатив на рахунок ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто» 38700,00 гривень. Зі змісту договору фінансового лізингу вбачається, що сторонами укладено договір непрямого лізингу, за умовами якого відповідач прийняв на себе зобов'язання придбати автомобіль ВАЗ-2104 2012 року випуску без пробігу на замовлення позивача у власність відповідно до додатку номер 2 до договору на дату підписання, визначений авансовий платіж, його помісячний розмір, суму адміністративного платежу як позачергового одноразового за перевірку, розгляд та підготовку документації для укладення договору, незалежно від назви призначеного платежу у квитанції про оплату у погодженому розмірі транспортного засобу та комісії у відсотках вартості транспортного засобу за здійснення дій, пов'язаних з передачею предмета лізингу позивачеві. Крім того. умовами вказаного договору визначені права та обов'язки сторін, порядок користування предметом лізингу та внесення лізингових платежів, умови переходу права власності /викуп предмета лізингу/, порядок розірвання договору та повернення предмета лізингу, інші умови, пов'язані з гарантійними зобов'язаннями, страхуванням предмету лізингу, форс-мажорні обставини, прикінцевими положеннями, в яких засвідченого, що лізингоодержувач ознайомлений та дає згоду на укладання договору саме на таких умовах. Підтвердженням отримання позивачем повної, необхідної та достовірної інформації про умови договору є його особистий підпис на кожному аркуші договору та додатках до нього. Будь-яких заперечень проти умов договору при його підписанні жодна зі сторін не заявила, з будь-якими заявами щодо зміни умов договору позивач не звертався, таким чином, сторони досягли згоди стосовно всіх умов договору та у відповідності до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним в належній формі. Як зазначено в договорі предмет лізингу є достатньо визначений, оскільки в договорі зазначено найменування предмету лізингу, модель, комплектація, вартість.

У відповідності до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг номер 21 від 22 січня 2004 року, затверджено Положення , згідно якого юридична особа має можливість надавати послугу з фінансового лізингу, якщо у предметі діяльності, визначеному установчими документами, передбачено здійснення діяльності з надання послуг з фінансового лізингу та враховано вимоги законодавства щодо можливості суміщення фінансових послу, а також за наявності довідки про взяття на облік юридичної особи, виданої Держфінпослуг або Нацкомфінпослуг. Відповідачем у судовому засіданні надано довідку від 11 червня 2015 року, видану Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у відповідності до якої Товариство з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш авто» має право надавати послуги з фінансового лізингу. Дата прийняття 11 червня 2015 року, номер рішення про взяття на облік 1335, серія та номер довідки ФЛ 551. Позивачем не доведено будь-якими доказами відсутність у нього можливості для ознайомлення з умовами договору більш детальніше до внесення ним грошових коштів, аніж вдома. Відповідно до форми договору лізингу, суд зазначає, що в ньому відсутні ознаки договору найму транспортного засобу до передачі його у користування лізингоодержувачу та відповідно до вимог ст.ст. 799, 806 ЦК України не вимагається його нотаріальне посвідчення. Посилання позивача та його представника у судовому засіданні на те, що вказаний договір має бути визнаний недійсним на підставі ст.ст. 220, ч.1 ст.229, ч.1 ст.230 ЦК України суд до уваги не приймає з наступних підстав: Відповідно до ст.229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилась щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якості речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. У судовому засіданні встановлено, що позивачем подано заяву до відповідача про розірвання договору фінансового лізингу від 13 квітня 2016 року, але до цього часу вказане питання між сторонами не вирішено, договір фінансового лізингу не розірвано.

У відповідності до ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення , такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину або якщо вона замовчує їх і снування.

Відповідно до п.19 постанови Пленуму Верховного суду України номер 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до статей 229-233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також, що вона має істотне значення. Відповідно до п. 20 вказаної постанови правочин вважається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел в діях однієї зі сторін. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Позивачем не доказано у судовому засіданні, що оспорюваний договір був укладений під впливом обману з боку відповідача чи помилки з її боку щодо природи договору та що договір був укладений внаслідок помилки з боку позивача, яка існувала на момент вчинення правочину.

При укладенні вказаного договору фінансового лізингу відповідач діяв на підставі рішення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг номер 1335 від 11 червня 2015 року про взяття на облік юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш авто», про що видана довідка серії ФЛ номер 51. У відповідності до ст. 1 закону України «Про фінансовий лізинг» фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця /постачальника/ відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату /лізингові платежі/. У відповідності до ст.2 вказаного Закону, відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм /оренду/, купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. У відповідності до п.3 ч.1 ст.11 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингоодержувач має право вимагати розірвання договору лізингу або відмовитися від нього у передбачених законом або договором лізингу випадках. Але, як встановлено у судовому засіданні, позивач не зверталася до відповідача з заявою про розірвання договору фінансового лізингу. У відповідності до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли угоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї сторони має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.202 ч.1 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони повинні усвідомлювати, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до вимог ст. 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Як встановлено у судовому засіданні, позивач при укладанні договору фінансового лізингу ознайомився з усіма істотними та іншими умовами договору і підписав кожний аркуш договору з додатками, усвідомлюючи всі ризики та особливості договору лізингу. У відповідності до ст.215 ч.ч. 1,2 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною / сторонами/ вимог, які встановлені ч.ч. 1-3,5,6 ст.203 ЦК України.

У відповідності до ст. 808 ЦК України, якщо відповідно до договору непрямого лізингу вибір продавця /постачальника/ предмета договору лізингу був здійснений лізингоодержувачем, продавець /постачальник/ несе відповідальність перед лізингоодержувачем за порушення зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмету договору лізингу, його доставки, монтажу, запуску в експлуатацію тощо. Якщо вибір продавця /постачальника/ предмета договору лізингу був здійснений лізингодавцем, продавець та лізингодавець несуть перед лізингоодержувачем солідарну відповідальність за зобов'язанням щодо продажу /поставки/ предмета договору лізингу. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі номер 6-2766 цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов,язковою для всіх судів. Посилання позивача на ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» є безпідставним, не доведеними у судовому засіданні, оскільки протирічать умовам договору. Як встановлено у судовому засіданні позивач не звертався до відповідача ані з заявою про зміну умов договору, ані з заявою про розірвання договору, що передбачено умовами договору. На підстави викладеного, суд вважає що договір є законним, а тому позовні вимоги в частині визнання договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину задоволенню не підлягають.

На підставі ст.ст. 203, 215, 229, 230, 627, 628, 629, 638, 640, 642 ЦК України, Закону України «Про фінансовий лізинг», Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про захист прав споживачів», керуючись ст.ст. 208-210 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш авто» про визнання недійсним договору фінансового лізингу та стягнення коштів, сплачених на виконання умов договору відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів після його проголошення в Апеляційний суд міста Києва через Печерський районний суд міста Києва, особами, що не були присутні при проголошенні рішення - в той же строк з дня отримання ними копії рішення.

Рішення суду набуває чинності після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набуває чинності після розгляду справи Апеляційним судом.

Суддя