Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

30 травня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Коробенка С.В.

при секретарі Семененко А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Платинумбанк» про захист прав споживача кредитних послуг, -

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2015 року Позивач звернулася з позовом до суду, в якому просила визнати неправомірними дії ПАТ «Платинум Банк» (ЗАТ «Міжнародний іпотечний банк») по покладанню валютних ризиків у Договорі про іпотечний кредит №1.08032305 від 20.03.2008р.

Обґрунтовуючи свої вимоги Позивач зазначає наступне.

20 березня 2008 року між нею та ЗАТ «Міжнародний іпотечний банк», правонаступником якого є ПАТ «Платинум Банк», був укладений Договір про іпотечний кредит №1.08032305, згідно з яким Позивач отримала у позику на умовах строковості та платності суму в розмірі 135000 доларів США

Позивач вказує, що Відповідач у Кредитному договорі, на зміст якого позичальник не має жодного впливу, надаючи кредит в іноземній валюті, будучи зобов'язаним діяти у відповідності до Правил надання банками України інформації споживачу про сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління НБУ від 10.05.2007р. №168, не попередив Позивача, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за цим договором несе саме він.

В той же час, на переконання Позивача, повну відповідальність за зміну курсу іноземної валюти під час дії договору банк має право покладати на позичальника лише у випадку наявності відповідного застереження у підписаному сторонами кредитному договорі.

У зв'язку з тим, що таке застереження в договорі відсутнє, Позивач вважає, що розрахунок заборгованості за курсом відмінним від курсу НБУ на день кредитування 5,05 грн за 1 долар США, є неправомірним.

У судовому засіданні представник Позивача позов підтримала, просила його задовольнити.

Представник ПАТ «Платинум Банк» до суду не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. За згоди представника Позивача суд ухвалив розглядати справу у відсутність сторони Відповідача на підставі наявних матеріалів із постановленням заочного рішення.

Вивчивши письмові докази та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 20.03.2008 року між ЗАТ «Міжнародний іпотечний Банк» та ОСОБА_1 був укладений Договір про іпотечний кредит №1.08032305 від 20.03.2008р. згідно з яким ОСОБА_1 отримала в кредит 136500 доларів США строком на 240 місяців.

У відповідності до ст. ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

У силу 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року саме по собі зростання/коливання курсу іноземної валюти не є достатньою підставою для розірвання кредитного договору на підставі статті 652 ЦК, оскільки зазначене стосується обох сторін договору й позичальник при належній завбачливості міг, виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті.

При цьому суди повинні з'ясувати виконання банками чи іншими фінансовими установами положення статей 11, 18, 21 Закону України "Про захист прав споживачів", а також пункту 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року № 541/13808 (щодо договорів, укладених після набрання постановою чинності), де передбачено обов'язок банків у разі надання кредиту в іноземній валюті під час укладення кредитного договору попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за цим договором несе споживач.

Позивач погодилася з тим, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за кредитним договором в іноземній валюті несе вона, про що свідчить її підпис на кредитному договорі, попередньому розписі сукупної вартості кредиту, попередньої інформації про умови кредитування.

Як вбачається з документів, наявних у справі, ОСОБА_1 повідомлена про попередній розпис вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютне значення подорожчання кредиту (а.с. 20-22).

Таким чином, укладаючи спірний кредитний договір в іноземній валюті, сторони приймали на себе певні ризики, на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору не мали будь-яких законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане.

Відтак, посилання Позивача на її непоінформованість з умовами кредитування та з валютними ризиками спростовується її особистим підписом на договорі, відсутністю застережень та зауважень, що свідчить про її згоду зі всіма його умовами.

Також суд зазначає, що діючим законодавством не передбачений стабільний курс долара США до національної валюти - гривні, оскільки він встановлюється щоденно, й укладаючи кредитний договір на власний розсуд саме в іноземній валюті та беручи на себе певні обов'язки щодо погашення цього кредиту саме в іноземній валюті, Позивач повинна була усвідомлювати, що курс національної валюти України до долара США не є незмінним, що є загальновідомим фактом, а тому повинна була передбачити та врахувати підвищення валютного ризику за договором кредиту.

Згідно зі ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Частина 3 ст. 533 Цивільного кодексу України передбачає, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Згідно з п.3.1 Договору платежі з погашення суми та процентів кредиту здійснюються у вигляді щомісячного ануїтетного платежу в розмірі 1502,99 долари США.

За таких обставин, нарахування заборгованості Позивачу банком в іноземній валюті відповідає умовам договору та погодженому сторонами графіку платежів, і суд не має права визнавати його протиправним.

Таким же чином, еквівалент заборгованості Позивача у національній валюті відповідатиме офіційному курсу валют станом на конкретний день розрахунку заборгованості.

З огляду на викладені обставини суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 192, 533, 1054 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 10, 59, 60, 213, 214, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: