ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1632/16-ц
Провадження № 2-о/210/51/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"20" квітня 2016 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді: Вікторович Н.Ю.,

за участю секретаря судового засідання: Ширинової К.С.,

заявника: ОСОБА_2,

заінтересованої особи: ОСОБА_3

розглянувши в порядку ст.197 ЦПК України, без фіксування судового засідання звукозаписувальним пристроєм цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа, - ОСОБА_3 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

11 березня 2016 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернулася ОСОБА_2 із вищевказаною заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Заява вмотивована тим, що 07 серпня 2012 року померла її бабуся, - ОСОБА_4, про що 07 серпня 2012 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області видано відповідне свідоцтво про смерть, та зроблено відповідний актовий запис №737. Після її смерті відкрилася спадщина, що складається з домоволодіння, що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Лазо, буд.№10, яке належало їй на праві приватної власності згідно із свідоцтвом про право на спадщину по закону від 29 жовтня 1985 року, виданого Третьою Криворізькою державною нотаріальною конторою.

Вказувала на те, що її мати, - ОСОБА_5, яка померла 30 жовтня 2007 року, була дочкою померлої ОСОБА_4, та її дівоче прізвище, - «Моложон». Мати двічі виходила заміж та змінювала своє прізвище, після першого шлюбу, - «Бакун», та другого, - «Ларіна». Зважаючи на значний вік її бабусі, - ОСОБА_4, та необхідність догляду за нею, вона фактично проживала разом з нею у домоволодінні, але не була зареєстрована в ньому. На момент смерті бабусі у домоволодінні вона була зареєстрована одна. Вважає, що оскільки вона є онучкою спадкоємиці та проживала разом з нею у домоволодінні, заяву про відмову від спадщини не подавала, вважається, що вона прийняла спадщину після її смерті.

Зазначала, що з метою юридичного закріплення її права власності на домоволодіння, 27 листопада 2015 року нею було подано заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, про те, що 27 листопада 2015 року було відкрито спадкову справу №25-2015 після смерті ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлої 07 серпня 2012 року. Після розгляду поданих нею документів, цього ж дня, 27 листопада 2015 року, нотаріусом було видано постанову про відмову у вчинені нотаріальних дій, в якій зазначалося, що підставою відмови є неподання документів, необхідних для вчинення нотаріальних дій. Так, п.4.1 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 передбачено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва. Згідно з п.4.2, доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. На теперішній час свідоцтво про народження її матері, - ОСОБА_5 втрачене і вона не має можливості належними документами підтвердити, що вона є рідною дочкою ОСОБА_4, і, як наслідок, що вона є її рідною онучкою. Окрім цього, як вказувалось, на момент смерті бабуся була зареєстрована в домоволодінні одна, а вона проживала разом з нею без реєстрації, і тому не має документального доказу про фактичне прийняття спадщини. Виходячи з того, що іншої можливості зібрати належні докази, які підтверджували б факт родинних відносин між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та факт її проживання разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини в неї не має, вона вимушена звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів. Встановлення вищевказаних фактів їй необхідно для одержання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її бабусі, - ОСОБА_4

Посилалася на ті обставини, що як зазначалось, свідоцтво про народження її матері, - ОСОБА_5, втрачене. Вона народилася 10 червня 1943 року. На її запит до Дзержинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції 12 грудня 2014 року, вона отримала Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану, з якого вбачається, що в Державному реєстрі актів цивільного стану інформація щодо актового запису про народження ОСОБА_7 відсутня, оскільки книги державної реєстрації актів про народження за 1941 - 1946 роки збереглися частково. Одним з доказів того, що ОСОБА_5 була дочкою ОСОБА_4 є записи в домовій книзі домоволодіння. Так, на аркуші №4 домової книги міститься запис про проживання ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, а на сторінці №9, - запис про проживання ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_8, це її прізвище після першого шлюбу з її батьком, - ОСОБА_9. Факт їх одруження підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 16 грудня 2014 року. Окрім цього, бабуся, - ОСОБА_4 29 жовтня 1985 року склала заповіт, в якому все своє майно заповіла своїм донькам, - ОСОБА_10 та ОСОБА_5. ОСОБА_10 та ОСОБА_5 померли ще за життя ОСОБА_4, ОСОБА_10, - 18 травня 2005 року, а ОСОБА_5, - 30 жовтня 2007 року. У ОСОБА_10 є донька, - ОСОБА_3, яка також має право на спадщину після смерті ОСОБА_4 за правом представлення. Але вона відмовилась від спадщини, оскільки, заяву у визначений законом строк нотаріусу не подавала та на момент відкриття спадщини разом із спадкодавцем не проживала. Підтвердженням того, що вона проживала разом з бабусею у домоволодінні з 2007 року слугують довідки від голови квартального комітету від 11 листопада 2014 року та від 03 березня 2016 року. Бабусю до 2007 року доглядала її мати, - ОСОБА_5, але оскільки вона також почала хворіти і не мала змоги допомагати бабусі, то вона стала проживати разом з нею та вести господарство. В домоволодінні вона проживає і до теперішнього часу. Оскільки ОСОБА_11 не має наміру приймати спадщину за правом представлення після смерті бабусі, - ОСОБА_4, то спір про право відсутній і дана заява може бути розглянута в окремому провадженні.

На підставі викладеного заявник ОСОБА_2 просила заяву задовольнити, та винести рішення, яким встановити факт, що ОСОБА_5, яка померла 30 жовтня 2007 року, є рідною донькою ОСОБА_4, яка померла 07 серпня 2012 року, та встановити факт постійного проживання ОСОБА_2, що народилась у м. Кривому Розі Дніпропетровської області 28 червня 1967 року, зі спадкодавцем ОСОБА_4, яка померла 07 серпня 2012 року, на час відкриття спадщини.

Присутня у судовому засіданні заявник ОСОБА_2 надала пояснення по суті справи, підтримала заяву у повному обсязі з підстав та мотивів викладених у ній, просила суд її задовольнити.

Присутня у судовому засіданні заінтересована особа ОСОБА_3 надала пояснення по суті справи, підтвердила фактичні обставини, викладені заявником ОСОБА_2 в її заяві, проти її задоволення не заперечувала.

Суд вважає, що судове засідання можливо провести на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України.

Вислухавши пояснення заявника та заінтересованої особи, повно, всебічно та обєктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Так, згідно положень ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.3 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором.

Захист цивільних прав, це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів (ст.57 ЦПК України).

За загальними положеннями ЦПК України, обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Крім того, важливим є визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин. Саме визначення цих правовідносин дає можливість суду остаточно визначитись, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Виходячи з вимог ст.ст.10, 214, 215 ЦПК України, суд повинен сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснювати особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджати про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом, та встановлювати у рішенні обставини справи (в тому числі пропущення позовної давності), характер правовідносин сторін, правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин, навести мотиви прийнятого рішення: встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог.

Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

Судом з письмових матеріалів справи встановлено, що 07 серпня 2012 року померла громадянка ОСОБА_4, про що того ж дня Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області видано відповідне свідоцтво про смерть серії І-КИ №599441, та зроблено відповідний актовий запис №737 (а.с.6).

Після її смерті відкрилася спадщина, що складається з домоволодіння, що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Лазо, буд.№10 (а.с.8), яке належало їй на праві приватної власності згідно із свідоцтвом про право на спадщину по закону від 29 жовтня 1985 року, виданого Третьою Криворізькою державною нотаріальною конторою (а.с.7).

З копії свідоцтва про смерть серії І-КИ №190677, виданого 30 жовтня 2007 року Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області вбачається, що 30 жовтня 2007 року померла громадянка ОСОБА_5, про що зроблено відповідний актовий запис №1103 (а.с.10), та яка була матірю заявника ОСОБА_2 (а.с.5).

Факт родинних відносин померлої ОСОБА_5 та заявника ОСОБА_2 підтверджується: свідоцтвом про народження заявника ОСОБА_2 (а.с.14); свідоцтвом про одруження ОСОБА_5 (а.с.13) та свідоцтвом про одруження заявника ОСОБА_2 (а.с.15).

З пояснень заявника та заінтересованої особи судом встановлено, що мати заявника ОСОБА_2, - ОСОБА_5, яка померла 30 жовтня 2007 року, була дочкою померлої ОСОБА_4, та її дівоче прізвище, - «Моложон». Мати заявника двічі виходила заміж та змінювала своє прізвище, після першого шлюбу, - «Бакун», та другого, - «Ларіна» (а.с.13).

З копії постанови приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 вбачається, що заявник ОСОБА_2 з метою юридичного закріплення її права власності на домоволодіння №10 по вулиці Лазо в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, 27 листопада 2015 року подала заяву про прийняття спадщини. Після розгляду поданих нею документів, цього ж дня, 27 листопада 2015 року, нотаріусом було видано постанову про відмову у вчинені нотаріальних дій, в якій зазначалося, що підставою відмови є неподання документів, необхідних для вчинення нотаріальних дій. Так зазначено, що п.4.1 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 передбачено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва. Згідно з п.4.2, доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин.

З пояснень заявника та заінтересованої особи судом також встановлено, що на теперішній час свідоцтво про народження матері заявника, - ОСОБА_5 втрачене і вона не має можливості належними документами підтвердити, що її померла мати є рідною дочкою ОСОБА_4, і, як наслідок, що вона є її рідною онучкою. На момент смерті ОСОБА_4 була зареєстрована в домоволодінні №10 по вул. Лазо в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, одна, а заявник проживала разом з нею без реєстрації, і тому не має документального доказу про фактичне прийняття спадщини.

На запит до Дзержинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції 12 грудня 2014 року, заявник отримала Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану, з якого вбачається, що в Державному реєстрі актів цивільного стану інформація щодо актового запису про народження ОСОБА_7 відсутня, оскільки книги державної реєстрації актів про народження за 1941 - 1946 роки збереглися частково (а.с.11).

З копії домової книги будинку №10 по вул. Лазо в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, вбачається, що на аркуші №4 міститься запис про проживання ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, а на сторінці №9, запис про проживання ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 у даному будинку (а.с.16-24).

Судом встановлено, що «Бакун», це прізвище матері заявника після першого шлюбу з її батьком, - ОСОБА_9. Даний факт підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 16 грудня 2014 року (а.с.12).

29 жовтня 1985року ОСОБА_4 склала заповіт, в якому все своє майно заповіла своїм донькам, - ОСОБА_10 (а.с.27) та ОСОБА_5. ОСОБА_10 та ОСОБА_5 померли ще за життя ОСОБА_4, ОСОБА_10, - 18 травня 2005 року (а.с.26), а ОСОБА_5, - 30 жовтня 2007 року (а.с.10).

З копії свідоцтва про народження вбачається, що заінтересована особа ОСОБА_3 є донькою померлої ОСОБА_10 (а.с.28), яка також має право на спадщину після смерті ОСОБА_4 за правом представлення. Але з пояснень останньої встановлено, що вона відмовилась від спадщини, оскільки, заяву у визначений законом строк нотаріусу не подавала та на момент відкриття спадщини разом із спадкодавцем не проживала.

Підтвердженням того, що заявник ОСОБА_2 проживала разом зі спадкодавцем, померлою бабусею ОСОБА_4 у домоволодінні №10 по вулиці Лазо в м. Кривому Розі Дніпропетровської області з 2007 року, є довідки від голови квартального комітету від 11 листопада 2014 року та від 03 березня 2016 року (а.с.29, 30).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

У відповідності до ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року №5, суд відповідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщина, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно п.2 Постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сімєю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщин, прийняття спадщини, тощо.

Приймаючи до уваги, що заявник ОСОБА_2 позбавлена можливості у здійсненні права на спадкування в інший шлях, крім встановлення у судовому порядку факту родинних відносин її померлої матері та спадкодавця, та постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд вважає необхідним задовольнити заяву, та встановити дані факти, оскільки вважає їх доведеними наявними у справі доказами, та поясненнями, наданими заявником та заінтересованою особою.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.5, 6, 212 - 215, 256 - 259 ЦПК України, ст.ст.1268, 1270 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_12 Пилипівни, заінтересована особа, - ОСОБА_3 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_5, яка померла 30 жовтня 2007 року, є рідною донькою ОСОБА_4, яка померла 07 серпня 2012 року.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2, що народилась у м. Кривому Розі Дніпропетровської області 28 червня 1967 року, зі спадкодавцем ОСОБА_4, яка померла 07 серпня 2012 року, на час відкриття спадщини за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Лазо, буд.№10.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу шляхом подачі апеляційної скарги, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н. Ю. Вікторович