Справа № 303/5772/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

10 лютого 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Джуги С.Д.,

суддів - Боднар О.В., Кеміня М.П.

при секретарі: Маринець Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 рішення Мукачівського міськрайонного суду від 24 грудня 2015 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «І.Т.В. Сервіс Плюс» до ОСОБА_2 про визнання договору укладеним та стягнення заборгованості за надані комунальні послуги, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 оскаржив в апеляційному порядку рішення Мукачівського міськрайонного суду від 24 грудня 2015 року, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «І.Т.В. Сервіс Плюс» задоволено частково. Визнано договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій на основі типового договору між ТзОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс» та ОСОБА_2 укладеним з 01.12.2012 року. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «І.Т.В. Сервіс Плюс» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в сумі 1363,52грн. та сплачений судовий збір. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення про відмову у позові, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення сторони, представників сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне в її задоволенні відмовити з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що на підставі рішень виконавчого комітету Мукачівської міської ради «Про затвердження наслідків конкурсу з визначення виконавців послуг з управління будинками» від 23 жовтня 2012 року за № 261 та «Про погодження виконавця послуг з управління будинком, спорудою, житловим комплексом, групою будинків; утримання житлових будинків і прибудинкових територій» від 29 січня 2013 року за № 19 - позивача ТОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс» визначено виконавцем послуг з управління будинком, спорудою, житловим комплексом, групою будинків; утримання житлових будинків і прибудинкових територій в м. Мукачево. Дана інформація опублікована в газетах « Мукачево», випуск № 48 (948) та «Мукачівська ратуша» за №45 (138) від 22 листопада 2012 року

Будинок №45 по вул. Коцюбинського у м. Мукачево, в якому проживає відповідач ОСОБА_2, згідно акту прийому - передачі, переданий в управління та обслуговування позивача ТОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс» та віднесено до переліку будинків, стосовно яких позивач здійснює послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій.

За період з грудень 2012 року по серпень 2015 року відповідач ОСОБА_2 не сплачує послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, в зв'язку з чим у нього виникла заборгованість за дані послуги у розмірі 1363,52 грн.

Задовольняючи частково заявлений позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як споживач житлово-комунальних послуг, неправомірно відмовляється від укладення запропонованого договору про надання житлово - комунальних послуг та зобов'язаний сплатити заборгованість за надані житлово - комунальні послуги

З даним висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки такий відповідає вимогам закону та ґрунтується на матеріалах справи.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначає Закон України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 1875 - IV від 24 червня 2004 року). Даний Закон є нормативним актом спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Згідно зі ст. 4 Закону № 1875-ІV від 24 червня 2004року, законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг, крім цього Закону, базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст. ст. 642 - 643 ЦК України.

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 та ст. 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Водночас ч. 1 ст. 19 Закону № 1875 - IV від 24 червня 2004 року передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Статті 20, 21 цього Закону визначають обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону № 1875 - IV від 24 червня 2004 року передбачений обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов'язок відповідає зустрічному обов'язку виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» (далі - постанова № 529).

З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. ст. 19 - 21 Закону № 1875 - IV від 24 червня 2004 року, постанови № 529 убачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та ст. ст. 19, 20 Закону № 1875 - IV від 24 червня 2004 року.

В разі невизнання споживачем права виробника, (виконавця) послуг на укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, який відповідає вимогам типового договору, таке право підлягає захисту судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 10.10.2012року в справі №6-110цс12. Зазначена постанова прийнята з підстав передбачених п.1 ч.1 ст. 355 ЦПК України, а тому висновки викладені в ній є обов'язковими для всіх судів України (ч.2 ст. 214, ч.1 ст. 360-7 ЦПК України).

Матеріалами справи доведено, що підготовлений та наданий позивачем договір про надання житлово-комунальних послуг відповідає вимогам типового договору, оскільки в ньому зазначені всі істотні умови, які передбачені ч.1 ст. 26 Закону № 1875 - IV від 24 червня 2004 року. Відповідач відмовляється від укладення з позивачем договору про надання житлово-комунальних послуг і не виконує своїх обов'язків по сплаті за надані позивачем послуги з утримання будинку та прибудинкової території. (а.с.19-20, 100-105,118).

З врахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про визнання укладеним договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій між позивачем і відповідачем та стягнення заборгованості за надані послуги у розмірі 1363,52 грн.

Доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу і повністю спростовуються вищенаведеними матеріалами справи.

Не заслуговують на увагу доводи апеляції щодо неправомірності вимог ТзОВ «І.Т.В.Сервіс Плюс» через те, що переможцем конкурсу виконання управління житловим фондом м. Мукачево рішенням Мукачівського виконкому №261 від 23.10.2012р. визначено ТзОВ «І.Т.В.Сервіс», оскільки рішенням виконавчого комітету Мукачівської міської ради №19 від 29.01.2013р. саме ТзОВ «І.Т.В.Сервіс Плюс» визначено виконавцем послуг з управління будинком,спорудою, житловим комплексом,групою будинків; утримання житлових будинків і прибудинкових територій, яке є правонаступником ТзОВ «І.Т.В.Сервіс». (а.с.12).

Також колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо неналежного надання позивачем послуг з утримання будинку, оскільки матеріали справи не містять жодних відомостей про те, що ОСОБА_2 звертався до позивача щодо неналежного надання послуг, його звернення були предметом перевірки за наслідками якої складався відповідний акт-претензія. Таким чином, твердження відповідача про неналежне надання позивачем послуг не підтверджено жодними належними і допустимими доказами.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності до вищенаведених норм чинного законодавства.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга, відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України, підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 24 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач

Судді