н/п 2/490/2129/2016 Справа № 490/4789/16-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2016 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Гуденко О.А.,

при секретарі Гудковій Є.С.,

за участю позивачів,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору частково недійсним та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В :

11 травня 2016 року позивачі звернулися до суду із вищевказаним позовом до відповідачів, в якому просили суд визнати частково недійсним договір купівлі-продажу 21/50 частин житлового будинку по вул. Ізмаїльська,26 в м.Миколаєві та визнати за ними права власності в рівних частинах на зазначену частину домоволодіння. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вони придбали зазначений житловий будинок, проживають в ньому по теперішній час, однак в якості покупця, в договорі купівлі-продажу №9262 від 30.09.1998 року, виступила їх донька-Сидоренко Г.А., яка вселилася до вказаної частини будинку зі своїм сином.

У судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_4Б у судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, підтвердила, що і обранням будинку, і оформленням документів займалися віиключно позивачі, врони ж їй і передавали кошти за купівлю будинку в повному обсязі, вона була впевнена, що покупцями будинку для власного проживання виступають саме позивачі.

Відповідачка ОСОБА_3А, надала суду заяву про визнання позову в повному обсязі.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

У відповідності зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених особами вимог і на підставі представлених сторонами доказів, а ст. ст. 10, 60 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

24 вересня 1998 року ОСОБА_1 продала за 8500,00 грн. домоволодіння №13 по вул. Молодіжна в с.Петровка Миколаївської області (договір №9250 купівлі-продажу нерухомого майна).

30 вересня 1998 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 був укладений договір №9262 купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого вона придбала 21/50 домоволодіння по вул. Ізмаїльська,26 в м.Миколаєві за 4000,00 грн.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру право власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 02.08.2016 року, власниками домоволодіння №26 по вул. Ізмаїльська в м.Миколаєві є: ОСОБА_3 - 2/10 частки, ОСОБА_5 45/200 частки, ОСОБА_6 45/200 частки, ОСОБА_7-35/100 частки. Будинок під обтяженням, арештом не перебуває.

У відповідності зі ст.ст. 203, 215, 217, 235, 626, 632, 655,691 ЦК України, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим частковому задоволенню, тому що встановлені у судовому засіданні обставини і досліджені докази свідчать про наявність між сторонами, які є близькими родичами, до укладення угоди певної домовленості про придбання домоволодіння у власність позивачів за належні їм кошти. Ці обставини підтверджуються хронологією подій, а також повною відповідністю вартості придбаної частки домоволодіння тій частині сумі грошових коштів, які були отримані позивачем ОСОБА_1 від продажу будинку №13 по вул. Молодіжна в с.Петровка Миколаївської області для придбанням цієї частки спірного домоволодіння.

Доказів придбання частки домоволодіння відповідачем ОСОБА_3 за власні кошти , остання суду не надала і на такі не посилалась.

Так, діючим законодавством України презюмується виникнення права спільної сумісної власності щодо майна, набутого подружжям під час шлюбу .

Відповідно до положень ст.ст. 22, 28, 29 КпШС УРСР , який діяв на час виникнення спірних правовідносин щодо набуття права власності позивачів на спірне майно, то майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Тому суд вважає за необхідне визнати оспорюваний договір купівлі-продажу частково недійсним в частині покупця ОСОБА_3, визнавши покупцями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках, оскільки спірна частка житлового будинку є майном, нажитим позивачами як подружжям під час шлюбу .

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати сплачені при подачі позову.

Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК України , суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору частково недійсним та визнання права власності - задовольнити частково.

Договір №9262 купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований на Південній товарній біржі 30.09.1998 року, укладений 30 вересня 1998 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_8, визнати частково недійсним в частині покупця, визнавши покупцями 21/50 домоволодіння по вул. Ізмаїльська,26 в м.Миколаєві в рівних частках ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Гуденко О. А.