Справа № 149/2312/15-ц Провадження № 2/0274/232/16
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

11.01.16 р.м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В., за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,

розглянувши цивільну справу за позовомОСОБА_1, представниками якої ОСОБА_2, ОСОБА_3,
доОСОБА_4,
за участюВиконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області,
пронадання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька, надання дозволу на оформлення документів,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2015 р. ОСОБА_1 звернулась з вказаним позовом, у якому просить надати ОСОБА_5, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1., дозвіл на виїзд за межі України, разом з нею, без згоди та супроводу батька - ОСОБА_4, до досягнення ним шістнадцяти років, надати їй або її представнику дозвіл на оформлення документів дитини для виїзду за державний кордон України - ОСОБА_5, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1., без згоди та супроводу батька - ОСОБА_4 (зміст позовних вимог наведено з урахуванням заяви від 02.12.2015 р. про уточнення позовних вимог, яка була прийнята Судом до розгляду, а. с. 99, 103).

Від ОСОБА_4 заперечень проти позову або заяви про визнання позову не надходило.

Судом з'ясовано, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є батьками дитини - ОСОБА_5, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1., що підтверджується свідоцтвом про народження від 17.09.2003 р. серії НОМЕР_1, встановлено рішенням Хмільницького міськрайонного суду Житомирської області від 10.11.2010 р. у справі № 2-736/2010 р. (а. с. 9, 12), та випливає з інших матеріалів справи.

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 10.08.2005 р. у справі № 2-943/2005 р. шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_6, розірвано, у подальшому було проведено реєстрацію розірвання шлюбу, про що видано свідоцтво про розірвання шлюбу від 04.10.2005 р. серії НОМЕР_2, з якого вбачається, що після реєстрації розірвання шлюбу ОСОБА_6 було присвоєно прізвище ОСОБА_1 (а. с. 10, 11).

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Житомирської області від 10.11.2010 р. у справі № 2-736/2010 р. також встановлено, що, дитина - ОСОБА_5, проживає з ОСОБА_1 та перебуває на її матеріальному утриманні.

ОСОБА_1 з 01.12.2010 р. працює у м. Варшаві Республіки Польщі в Інституті "Пам'ятник - центр здоров'я дитини" на посаді лікаря-резидента, термін працевлаштування - до 30.11.2016 р., що підтверджується трудовим договором від 18.11.2010 р., додатком від 23.11.2012 р. до нього та довідкою від 21.07.2014 р. (а. с. 26 - 28, 34, 38), має дозвіл на довготермінове перебування на території Республіки Польщі (а. с. 36 - 37), де з 20.11.2014 р. зареєстрована на постійному місці проживанні за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою від 20.11.2014 р. про реєстрацію на постійне місце проживання (а. с. 40)

Та обставина, що ОСОБА_5 проживає з ОСОБА_1 та перебуває на її матеріальному утриманні, у тому числі - у Республіці Польщі, у належних умовах підтверджується також письмовими поясненнями (підтвердженням) від 26.03.2010 р. ОСОБА_8, посвідченням від 29.03.2010 р. Хмільницької міської спілки поляків ім. Владислава Реймонта, висновком Виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 стосовно його малолітнього сина ОСОБА_5, довідкою від 25.03.2010 р. № 83 Дошкільного навчального закладу № 7 м. Хмільника Вінницької області, характеристикою від 26.03.2010 р. № 23 ОСОБА_5, виданою Середньою загальноосвітньою школою І - ІІІ ступенів № 1 м. Хмільника Вінницької області, договором від 01.09.2012 р. про навчання ОСОБА_5, укладеним між Суспільною музичною школою І ступеня та ОСОБА_1, довідкою від 16.07.204 р. № 09/2014 р., виданою Початковою школою Сестер Феліціянок № 28 ім. бл. М. Ангели Трушковської (м. Варшава), оцінкою від 26.01.2015 р. житлово-побутових умов дитини, складеною Центром соціального забезпечення району Вавер столичного м. Варшави, характеристикою на ОСОБА_5, складеною Відділом організаційно-масової роботи Виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області, характеристикою від 30.03.2015 р. ОСОБА_5, виданою Комунальним закладом "Навчально-виховний комплекс: Загальноосвітня школа І - ІІІ ступені - Гімназія № 1 Хмільника Вінницької області" та висновком Виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області про розв'язання спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_10 щодо надання дозволу на виїзд дитини за державний кордон без згоди батька (а. с. 19, 20, 21, 29, 30, 31 - 33, 35, 42 - 43, 48, 50, 117).

Зі змісту позовної заяви, письмових пояснень від 02.12.2015 р. та усних пояснень представників ОСОБА_1, заяв від 11.05.2011 р., від 22.06.2012 р., 15.05.2013 р. та від 04.07.2014 р. ОСОБА_4 (а. с. 44 - 47), висновку Виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області про розв'язання спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_10 щодо надання дозволу на виїзд дитини за державний кордон без згоди батька (а. с. 117) та довідки від 16.07.204 р. № 09/2014 р., виданою Початковою школою Сестер Феліціянок № 28 ім. бл. М. Ангели Трушковської (м. Варшава) (а. с. 35), випливає, що ОСОБА_5 в 2011 - 2014 рр. виїжджав з України до Республіки Польщі у супровід матері - ОСОБА_1, на підставі цих заяв ОСОБА_4, де проживав та навчався, однак у 2015 р. від ОСОБА_4 такої заяви отримати не вдалось, оскільки він будь-яких відносин з ОСОБА_5 не підтримує, його місцеперебування не відоме, за наявною у ОСОБА_1 інформацією він проживає в Англії, у зв'язку з чим ОСОБА_5 у разі повернення з Республіки Польщі до України не зможе повернутись до матері - ОСОБА_1, у Республіку Польщу.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" документами, що дають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є, зокрема, проїзний документ дитини.

Згідно з пунктом 1 Положення про проїзний документ дитини, затвердженого Указом Президента України від 07.09.1994 р. № 503/94, проїзний документ дитини дає право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчує особу неповнолітнього громадянина України під час перебування за її межами.

Абзацами першим та другим частини другої статті 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" передбачено, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Частиною першою, абзацом третім частини третьої статті 313 Цивільного кодексу України встановлено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до підпункту 2 пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 (далі - Правила) виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Таким чином, проїзний документ дитини - ОСОБА_5, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1., може бути оформлено на підставі нотаріально засвідченого клопотання його батьків - ОСОБА_4 та ОСОБА_1, а за відсутності згоди когось з них - на підставі відповідного рішення суду, при цьому ОСОБА_5 має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків - ОСОБА_4 та ОСОБА_1, та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, або ж без згоди одного з батьків та у супроводі другого з батьків - на підставі відповідного рішення суду.

Проте, як зазначалось вище, отримати від ОСОБА_4 дозвіл (згоду) на оформлення у передбаченому законодавством України порядку проїзного документа дитини - ОСОБА_5, та дозвіл (згоду) на виїзд ОСОБА_5 разом з ОСОБА_1 до Республіки Польщі, - неможливо у зв'язку тим, що місцеперебування ОСОБА_4 невідоме, за наявною у ОСОБА_1 інформацією він проживає в Англії, у зв'язку з чим ОСОБА_5 у разі повернення з Республіки Польщі до України не зможе повернутись до матері - ОСОБА_1, у Республіку Польщу.

Виконавчий комітет Хмільницької міської ради Вінницької області не заперечує щодо надання ОСОБА_5 дозволу на виїзд за межі України разом з матір'ю - ОСОБА_1, без згоди та супроводу батька - ОСОБА_4, що підтверджується висновком про розв'язання спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_10 щодо надання дозволу на виїзд дитини за державний кордон без згоди батька (а. с. 117).

Згідно зі статтею 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Крім того, принципом 6 Декларації про права дитини від 20.11.1959 р. передбачено, що малолітня дитина не повинна крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою з матір'ю.

Разом з тим, підпунктом 1 пункту 4 Правил передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Суд, зважаючи на наведені вище норми Правил (підпункти 1 та 2 пункту 4), вважає, що при ухваленні судом рішення щодо виїзду дитини за межі України має бути визначено країну, до якої дитина має виїхати, та час перебування цій країні.

Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 має бути надано дозвіл на виїзд малолітньої дитини - ОСОБА_5, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1., за межі України, та дозвіл без згоди ОСОБА_4 оформити документи для тимчасового виїзду малолітньої дитини - ОСОБА_5, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1., за межі України, проте з визначенням країни, до якої дитина має виїхати, та часу перебування у ній.

У прохальній частині заяви від 02.12.2015 р про уточнення позовних вимог не вказано, до якої країни необхідно надати дозвіл на виїзд малолітньої дитини - ОСОБА_5,та на який період часу.

Під час розгляду справи представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3, пояснив, що цієї країною є Республіка Польща, а періодом часу - постійне місце проживання.

Суд зазначає, що в частині визначення періоду часу ці пояснення не відповідають вказаним вище нормам Правил, а відтак цей період часу має бути визначено Судом.

Визначаючи його, Суд виходить з такого.

Статтею 141 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Тобто, визначаючи цей період, Суд має враховувати право ОСОБА_4 на безперешкодне спілкування з сином - ОСОБА_5.

Також Суд враховує, що у Республіці Польщі ОСОБА_5 буде перебувати на матеріальному утриманні матері - ОСОБА_1, яка, як встановлено вище, працює у м. Варшаві Республіки Польщі в Інституті "Пам'ятник - центр здоров'я дитини" на посаді лікаря-резидента, термін працевлаштування - до 30.11.2016 р.

Доказів того, що після 30.11.2016 р. ОСОБА_1 залишиться у Республіці Польщі та матиме можливість матеріального утримання ОСОБА_11 (буде працевлаштована), подано не було.

Зважаючи на наведене, Суд вважає, що періодом часу, на який має бути надано дозвіл на виїзд за межі України, а саме - до Республіки Польщі, ОСОБА_4, є період з 22.01.2016 р. (найближчий день можливого набрання законної сили рішенням Суду) по 30.11.2016 р.

Таким чином позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Частиною першою статті 79 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування судових витрат підлягає стягненню 243,60 грн. (сплачений нею судовий збір, а. с. 2, 3).

Керуючись статтями 1 - 4, 7, 8, 10, 11, 15, 18, 57 - 60, 64, 79, 88, 208, 209, 212 - 215, 224 - 226 Цивільного процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Надати ОСОБА_1 дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої дитини - ОСОБА_5, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1., за межі України - до Республіки Польщі, без дозволу (згоди) та супроводу батька - ОСОБА_4, на період з 22.01.2016 р. по 30.11.2016 р.

Надати дозвіл ОСОБА_1 або її представнику без згоди ОСОБА_4 оформити документи для тимчасового виїзду малолітньої дитини - ОСОБА_5, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1., за межі України - до Республіки Польщі, на період з 22.01.2016 р. по 30.11.2016 р.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування судових витрат 243,60 грн.

Роз'яснити, що:

- рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом;

- апеляційна скарга на рішення може бути подана лише позивачем до Апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення;

- апеляційна скарга на рішення може бути також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки;

- рішення може бути переглянуто Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за письмовою заявою відповідача, заяву про перегляд рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В.В. Корбут