Справа № 307/87/16-ц
Провадження № 2/307/370/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2016 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Мельник В.І при секретарі Комяті Н.І., з участю адвоката ОСОБА_1 позивачки ОСОБА_2 розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тячів цивільну справу за позовною заявою:

ОСОБА_2 до Бедевлянської сільської ради де третя особа Тячівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на нерухоме майно

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 предявила позов в суд про визнання за нею права власності на спадковий будинок № 29 по вул. Говди в с. Бедевля.

Позовні вимоги мотивує тим, що з 17 листопада 1979 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, який помер 31 січня 2015 року. За час спільного проживання у 1985 році вони спільно з чоловіком побудували житловий будинок, що розташований у с. Бедевля по вул. Говди, № 29. Відповідно до технічного паспорту будинок побудований ще в 1985 році. Після смерті чоловіка ОСОБА_3 вона прийняла спадщину подавши заяву у Тячівську державну нотаріальну контру.

Однак оформити будинок на себе вона не має можливості, оскільки в них немає правовстановлюючих документів на спадкове майно, тому вона змушена звернутись з позовом в суд про визнання права власності на спадковий будинок.

Позивачки ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала викладені в позовній заяві та пояснила, що будинок побудували вони разом з чоловіком ОСОБА_3 в 1985 році. На момент смерті заповіту на нерухоме майно не залишали. В 1999 році у віці 19 років помер її син ОСОБА_4 інших спадкоємців та осіб які мають право на обовязкову долю у спадщині не має

Просить суд визнати право власності на спадковий будинок № 29 по вул. Говди в с. Бедевля за нею ОСОБА_2.

Представник Бедевлянської сільської ради в судове засідання не зявився, а надіслав заяву в якій просить розглядати справу у відсутності представника сільської ради проти позову не заперечують .

Представник Тячівської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, а надіслав заяву в якій просить розглядати справу у відсутності представника державної нотаріальної контори проти позову не заперечують .

Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов слід задовольнити.

Довідкою № 2345 від 05 жовтня 2015 року виданою Бедевлянською сільською радою стверджується, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканка с. Бедевля вул. Говди №29, являється єдиною спадкоємицею після смерті ОСОБА_3, який помер 31 січня 2015 року.

Довідкою № 2346 від 05 жовтня 2015 року виданою Бедевлянською сільською радою стверджується, що дворогосподарство в с. Бедевля по вул.. Говди № 29 згідно по господарського обліку зареєстровано за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканкою с. Бедевля вул. Говди №29.

Свідоцтвом про смерть стверджується, що ОСОБА_3 помер 31 січня 2015 року у віці 19 років .

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Поняття майнового права визначено ст. 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". Відповідно до нього майновими правами визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності, а також інші специфічні права та права вимоги.

Стаття 190 ЦК України встановлює, що майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є не споживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Частина 5 статті 1268 ЦК України встановлює порядок прийняття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не здійснив його державної реєстрації (ст.ст.1268, 1269, 1299 ЦК).

Відсутність державної реєстрації права власності не позбавляє спадкоємця права, отримати право на її проведення.

Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

Частиною 1 ст.182 ЦК встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають обовязковій державній реєстрації . Державна реєстрація прав це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухомість, обтяження таких прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації. Крім того, відповідно до п.6 ст.3 вищевказаного закону - будь-які правочини щодо нерухомості укладаються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього закону.

Таким чином, на даний час державна реєстрація права власності на нерухомість є обовязковою умовою оборотоздатності такого майна, то є можливості особи, який вважає себе його власником, здійснювати будь-які угоди щодо майна, включаючи можливість зацікавлених осіб оформити спадщину. Якщо спадкодавець за життя не оформив право власності та/або не забезпечив його державну реєстрацію, це стає перешкодою для оформлення права на спадщину в загальному порядку.

В силу статті 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

01 березня 2013 року на засіданні пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ було обговорено та взято до відома інформацію про узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування. У зв'язку із цим було зроблено витяг із зазначеного узагальнення.

У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, ВССУ вказав: При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Статтею 1299 ЦК встановлено, що якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

Зволікання з виконанням зобов'язань, передбачених частиною 1 статті 1297, частиною 1 статті 1299 ЦК України, по оформленню права на спадщину, у складі якого є нерухоме майно, або їх невиконання не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Саме до цього зводяться роз'яснення, надані Пленумом Верховного Суду України в пункті 27 постанов від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування".

Згідно з положеннями ст.ст.1217, 1218, 1261 ЦК України ОСОБА_2 є єдиною особою, яка за законом має право на проведення державної реєстрації права власності.

Рішення судів про визнання права власності на обєкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на обєкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності є право встановлювальними документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав власності на обєкти нерухомого майна (ст.19 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень).

Згідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності на встановлена судом.

Відповідно до вимог ст. 13 Закону України Про власність обєктами права особистої власності можуть бути житлові будинки, квартири, предмети особистого користування й інші речі.

Відповідно до вимог ст. 49 Закону України Про власність володіння майном визначається правомірним, якщо зворотне не буде встановлено судом.

Позивач відповідно до ст. 1261 ЦК України в (ред. 2004 р.) відноситься до першої черги спадкоємців, інших спадкоємців на майно померлого ОСОБА_3 не має, що є доведеним та встановлено в судовому засіданні.

Про прийняття позивачкою ОСОБА_2 спадщини - спадкового будинку після смерті ОСОБА_3, свідчить та обставина, що вона звернулась в Державну нотаріальну контора з заявою про прийняття спадщини, фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, так як на час відкриття спадщини проживала у спадковому будинку де проживає і тепер.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не заявив про відмову від неї.

За таких обставин суд вважає, що позов слід задовольнити.

На основі викладеного та керуючись ст. ст. 80, 215, 213 ЦПК України, ст. ст. 376 ч.3, 1233-1235, 1261, 1268 ч.3 ЦК України,

РІШИВ

Позов задовольнити повністю

Визнати право власності в цілому на спадковий будинок № 29 з надвірними спорудами по вул. Говди в с. Бедевля Тячівського району Закарпатської області за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 мешканкою с. Бедевля, вул. Говди, № 29 Тячівського району Закарпатської області.

На рішення може бути подана апеляція в судову палату по цивільним справам апеляційного суду Закарпатської області протягом десяти днів з моменту проголошення, через Тячівський районний суд, а сторонам які брали участь в розгляді справи але не були присутні під час проголошення рішення у той самий строк з моменту отримання копії рішення.

Суддя Тячівського районного суду. ОСОБА_5