Номер провадження: 22-ц/785/3777/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Коротков В. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Короткова В.Д.

суддів Заїкіна А.П., Калараш А.А.

з участю секретаря Ярахмедова Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 15 березня 2016 року,

встановила:

В січні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі ОСОБА_3) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, після уточнення позовних вимог посилаючись на те, що на підставі кредитного договору від 26.03.2004року, укладеного між Банкомта ОСОБА_2, останній отримав кредит в сумі 5 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36% річних за користування кредитом.

У звязку з невиконанням зобовязань за кредитним договором ОСОБА_3 нарахував станом на 30.11.2013 року заборгованість - 19270.32 грн., яка складається з наступного: 4591.61 грн. - заборгованість за кредитом; - 14678.71 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Від цієї суми ОСОБА_3 відрахував суму, що була стягнута за судовим наказом Приморського районного суду м. Одеси від 04.03.2008р. по справі №2н-1968/08 у розмірі 8114,49 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 5000 грн.; заборгованість за процентами за користування кредитом 3114,49 грн., та просив стягнути з відповідача заборгованість за процентами за користування кредитом в сумі 11564,22 грн. (14678,71- 3114,49).

Відповідач позов не визнав та звернувся з зустрічним позовом, у якому зазначив, що заборгованості за кредитом у розмірі 5000 грн. та заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 3114,49 грн., яка визначена судовим наказом Приморського районного суду м.Одеси від 04.03.2008 року, повністю ним погашена. ОСОБА_3 безпідставно предявив новий позов. Тому ОСОБА_2 просив встановити факт порушення Банком його прав споживача, гарантованих ч.2 п.4 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», шляхом зловживання правом на судовий захист та здійснення дій, спрямованих на свідоме введення суду в оману, стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 10000 гривень.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 15 березня 2016 року в задоволенні позову та зустрічного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду в частині відмови йому в позові та ухвалити нове рішення в цій частині про задоволення позову Банка.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення зміні з наступних підстав.

Відмовляючи в позові суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 пропустив строк позовної давності.

Колегія суддів не погоджується з такою підставою відмови в позові з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі кредитного договору від 26.03.2004року, укладеного між Банкомта ОСОБА_2, останній отримав кредит в сумі 5 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36% річних за користування кредитом(а.с.11).

Судовим наказом Приморського районного суду м. Одеси від 04.03.2008р. по справі №2н-1968/08 з ОСОБА_2 на користь Банку стягнута заборгованість у розмірі 8114,49 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 5000 грн.; заборгованість за процентами за користування кредитом 3114,49 грн.(а.с.40).

З постанови державного виконавця від 19.06.2009року вбачається, що вищезазначена заборгованість повністю стягнута з ОСОБА_2, а виконавче провадження закінчено(а.с.41).

В уточненій позовній заяві від 29.01.2015року ОСОБА_3 підтвердив, що тіло кредиту в сумі 5000 грн. повністю стягнуто при виконанні судового наказу(а.с.80-82).

Однак суд першої інстанції не звернув уваги на те, що після погашення тіла кредиту в сумі 5000 грн. ОСОБА_3 безпідставно продовжував нараховувати відсотки за користування кредитом.

Відмовляючи в позові за спливом строку позовної давності, суд першої інстанції не врахував, що відповідно до ч.1 ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Передбачений ч.1 ст.257 ЦК України строк позовної давності у три роки застосовується судом в тому випадку, коли встановлено, що право позивача порушено, однак воно не підлягає захисту в звязку з пропуском строку позовної давності.

Колегія суддів вважає, що ОСОБА_3 не має права на отримання відсотків за користування кредитом, оскільки кредит в сумі 5000 грн. повністю погашений при виконанні судового наказу, що підтверджується постановою державного виконавця від 19.06.2009року та визнано Банком. Тому колегія суддів змінює безпідставно застосовану судом першої інстанції таку підставу відмови в позові, як сплив позовної давності (частина 4 статті 267 ЦК України), та вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити по суті з підстав недоведеності позовних вимог.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 15 березня 2016 року в частині відмови в задоволенні зустрічного позову не оскаржується, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Приймаючи до уваги те, що висновки суду першої інстанції в частині мотивування підстав відмови в позові не відповідають обставинам справи, судом не правильно застосовані норми матеріального права, рішення суду в цій частині на підставі п.п.3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.п.3, 4, 314 ч.2 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банка «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 15 березня 2016 року змінити в частині мотивування підстав відмови в позові публічного акціонерного товариства комерційного банка «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В решті рішення Приморського районного суду м.Одеси від 15 березня 2016 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області В.Д.Коротков

ОСОБА_4

ОСОБА_5