Справа № 569/3288/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2016 року

Рівненський міський суд Рівненської області

у складі головуючого судді Першко О.О.,

секретар Слободенюк В.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про припинення договору поруки,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (надалі позивач) звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк»(надалі відповідач), в якому просив визнати припиненим з 26 січня 2015 року, Договір поруки №190001, укладений 21 березня 2008 року, між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та ОСОБА_3

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 21 березня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та ОСОБА_4 було укладено кредитний Договір № 0, відповідно до якого остання отримала кредит в сумі 160 000 доларів США, з оплатою за процентною ставкою 12,40 процентів річних. З метою забезпечення виконання зобовязань 21 березня 2008 року між відповідачем та ОСОБА_3 укладено Договір поруки №190001, за умовами якого останній зобов'язався перед банком відповідати за невиконання ОСОБА_4 усіх її зобов'язань перед Банком, що виникли з вищевказаного кредитного договору.

Відповідно до умови п.2.2 укладеного між сторонами договору поруки у випадку невиконання боржником ОСОБА_4 своїх зобов'язань за основним договором, кредитор має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обов'язковими до виконання поручителя на 10-й робочий день з дати відправлення йому такої вимоги (рекомендованим листом). За умовами п.3.1. цей договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за основним договором.

Відповідно до змісту Довідки - розрахунку заборгованості ПАТ «Укрсиббанк», від 15.05.2015 року за кредитом ОСОБА_4 останній черговий платіж на погашення кредиту згідно графіка погашення у відповідності з додатком №1 до кредитного договору здійснила 26.05.2014 року, після чого припинила виконувати взяті на себе зобов'язання за основним договором.

Однак позивач не скористався своєчасно своїм правом визнати термін повернення кредиту таким, що настав згідно п. 1.2.2. кредитного договору, та вимагати як від ОСОБА_4, так і від ОСОБА_3 дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати за кредит, не змінив при цьому термін повернення кредиту. За таких обставин дія договору поруки є такою, що припинилася з дати настання несплати ОСОБА_4 чергового платежу за кредитним договором. Перебіг шестимісячного строку для предявлення банком вимог до відповідача розпочався 26 липня 2014 року та закінчився 26 січня 2015 року, у вказаний проміжок часу банк у будь-якій формі вимог до поручителя не предявляв.

Окрім того, в додаткових письмових поясненних на обґрунтування позовних вимог представник позивача вказала, що відповідач неодноразово, без згоди позивача змінював процентну ставку, збільшуючи її з 12% до 24% річних. Виходячи з умов Договору поруки №190001 від 21 березня 2008 року та враховуючи, що позивач як поручитель не надавав письмової згоди у спосіб, передбачений п.2.1 договору поруки, яким визначено можливість перегляду умов договору поруки лише за письмової згодою поручителя, то відбулося збільшення відповідальності поручителя щодо основного договору без його згоди, що відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України тягне за собою припинення договору поруки.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з підстав наведених в позовній заяві та додаткових письмових поясненних на обґрунтування позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, оскільки в зв'язку з порушенням ОСОБА_4 умов кредитного договору, повідомленням (вимогою) від 12.03.2015 року банк повідомив її та поручителів про те, що у разі не усунення порушень умов кредитного договору, банк у відповідності до умов кредитного договору застосує право на дострокове повернення кредиту та плати за нього на 32 день з дня отримання цієї вимоги, а у випадку відсутності підтвердження отримання вимоги - з 41 календарного дня з дати відправлення вимоги про дострокове повернення кредиту. Вимоги, яку було скеровано ОСОБА_4 за адресою, вказаною у договорі, а також за адресою місцезнаходження предмету іпотеки, нею отримано не було у зв'язку з закінченням терміну зберігання. У строк, встановлений у вимозі, порушення умов договору не усунула. В зв'язку з невиконанням зобов'язань за договором банк 15.05.2015 року звернувся до суду з позовом.

Строк виконання ОСОБА_4 умов кредитного договору щодо повного повернення отриманих кредитних коштів та виконання інших зобов'язань настав 22.04.2015 року (41 день з дня відправлення позичальнику вимоги за адресою зазначеною в кредитному договорі). Перебіг шестимісячного строку для пред'явлення банком вимог до поручителя розпочався 23 квітня 2015 року та закінчився 23 жовтня 2015 року. У вказаний проміжок часу банк звернувся до суду про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів нарахованих за користування кредитом та пені як до позичальника, так і до поручителя.

Також, вказує, що договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного виконання позичальником або поручителем своїх обов'язків, передбачених основним зобов'язанням. У зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та умов кредитного договору використав право достроково вимагати стягнення з позичальника та поручителя заборгованості за кредитним договором, надіславши повідомлення про дострокове повернення всієї суми кредиту й пов'язаних із ним платежів, змінивши таким чином строк виконання основного зобов'язання. В разі, якщо кредитор змінює на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строк виконання основного зобов'язання, то передбачений частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячний строк обчислюється від цієї дати.

Окрім того, починаючи з березня 2009 року позичальник ОСОБА_4 періодично здійснювала погашення по кредиту з порушенням строків сплати платежів, в результаті чого на прострочену суму основного боргу проценти нараховувалися в розмірі 24 відсотки (за процентною ставкою в розмірі збільшеному вдвічі від ставки, вказаної в п.1.2.1.). Підписуючи договір поруки, поручитель підтвердив, що йому відомі всі умови основного (Кредитного) договору (п.1.2.). Тобто, поручитель був обізнаний з умовою договору про те, що проценти на прострочену суму основного боргу нараховуються за процентною ставкою в розмірі збільшеному вдвічі від ставки, вказаної в п.1.3.1. та, підписуючи договір поруки, надав свою згоду за забезпечення основного зобовязання в такому обсязі.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, розглянувши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи 21 березня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та ОСОБА_4 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно якого остання отримала кредит в розмірі 160 000 доларів США, з остаточною датою повернення кредиту 19 березня 2038 року, розмір відсоткової ставки за користування кредитом 12,40% річних.

На забезпечення виконань зобов'язань за вказаним кредитним договором між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та позивачем укладено договір поруки № 190001 від 21 березня 2008 року, за яким останній поручився у повному обсязі за виконання ОСОБА_4 зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту.

У зв'язку з порушенням ОСОБА_4 умов кредитного договору, повідомленням (вимогою) від 13 березня 2015 року відповідач повідомив її та поручителів, в тому числі і позивача, про те, що у разі не усунення порушень умов кредитного договору, банк у відповідності до умов кредитного договору застосовує право на дострокове повернення кредиту та плати за нього на 32 день з дня отримання цієї вимоги, а у випадку відсутності підтвердження отримання вимоги з 41 календарного дня з дати відправлення вимоги про дострокове повернення кредиту. Вказана вимога ніким отримана не була у зв'язку з закінченням терміну зберігання. У строк, встановлений у вимозі, порушення умов договору усунуті не були.

В звязку з невиконанням ОСОБА_4 зобовязань за договором банк 15 травня 2015 року звернувся до суду з позовом.

Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України).

З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 3.1) про його дію до повного припинення всіх зобовязань боржника за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі слід застосувати норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, сплив цього строку припиняє суб'єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Отже, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання має бути пред'явлено в межах строку дії поруки (6 місяців).

Договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного виконання позичальником своїх обов'язків, передбачених основним зобов'язанням.

У зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та умов кредитного договору використав право достроково вимагати стягнення з позичальника та поручителя заборгованості за кредитним договором, надіславши, як вказано вище повідомлення (вимогу) від 13 березня 2015 року, яка не була отримана, та не виконана позичальником і поручителями, змінивши таким чином строк виконання основного зобов'язання.

В разі, якщо кредитор змінює на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строк виконання основного зобов'язання, то передбачений частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячний строк обчислюється від цієї дати.

Строк виконання позичальником умов кредитного договору щодо повного повернення отриманих кредитних коштів та виконання інших зобов'язань настав 22 квітня 2015 року (41 день з дня відправлення позичальнику вимоги за адресою зазначеною в кредитному договорі).

Перебіг шестимісячного строку для пред'явлення Банком вимог до поручителя розпочався 23 квітня 2015 року та закінчився 23 жовтня 2015 року.

Як слідує з рішення апеляційного суду Рівненської області від 25 листопада 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про захист порушеного права споживача фінансових послуг, визнання кредитного договору недійсним, укладеного під приводом обману та за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відсотків за користування кредитом та пені, яке набрало законної сили, у травні 2015 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом про стягнення солідарно з ОСОБА_4 та двох поручителів ОСОБА_3 та ОСОБА_5 заборгованості за кредитним договором №0 від 21.03.2008 року в сумі 13 4312 дол. США 34 цен. та 67 398 грн. 91 коп. Вказаним рішенням суду стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором.

Відтак шестимісячний строк, передбачений статтею 599 ЦК України, банком пропущено не було.

Частиною першою статті 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Виходячи з аналізу зазначеної правової норми порука припиняється за дії двох умов: внесення без згоди поручителя змін до основного зобов'язання; ці зміни призвели, або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Зокрема, до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; установлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Як встановлено судом зміни відсоткової ставки не відбулося, по строковій кредитній заборгованості нараховувалась відсоткова ставка в розмірі 12,4% річних, а до простроченої кредитної заборгованості застосовувалась подвійна відсоткова ставка в розмірі 24,8%, як то передбачено умовами договору про надання споживчого кредиту в п.1.3.1 і зазначене не призвело до збільшення відповідальності поручителя.

Так, згідно положень п.1.3.1 договору кредиту за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 12.40% річних. За користування кредитними коштами понад встановлений Договором термін, банк автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі збільшеному вдвічі від ставки, вказаної в п.1.3.1.

Згідно п.1.1 договору поруки №190001 від 21 березня 2008 року поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за невиконання боржником усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору укладеного між кредитором та боржником в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Пунктами 1.2, 1.3, 1.4 договору поруки передбачено, що поручителю відомі всі умови вищезазначеного Основного договору. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною.

Будь-яких змін, про внесення яких кредитор був зобов'язаний повідомити та отримати згоду від поручителя ОСОБА_3, до кредитного договору не вносилось, а поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором, умовами якого передбачено збільшення вдвічі процентної ставки від ставки встановленої умовами договору на прострочену суму основного боргу. А тому нарахування банком процентів за користування кредитом у розмірі 24,8% на прострочену суму заборгованості, що відображено в довідці-розрахунку заборгованості по процентам за користування кредитом ОСОБА_4 на 15.05.2015 року за кредитним договором №000 від 31.03.2008 року, не може вважатись збільшенням обсягу відповідальності поручителя.

Додатковою угодою №1, укладеною 26.03.2009 р. між банком і ОСОБА_4 було змінено лише строк сплати процентів, проте сам розмір процентів не змінився і збільшення нарахувань за кредитом не відбулося, а відтак підстави для застосування ч.1 ст. 559 ЦК України відсутні.

Враховуючи вищенаведене позовні вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 174, 196, 212-215, 218 ЦПК України, ст. 553, 559 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про припинення договору поруки відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд Рівненської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення суду виготовлено 04 серпня 2016 року.

Суддя О.О.Першко