Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В., Мостової Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом органу опіки та піклування - виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, за касаційною скаргою органу опіки та піклування - виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, в інтересах якого діє ОСОБА_6, на рішення апеляційного суду Запорізької області від 10 березня 2016 року, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року орган опіки та піклування - виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що ОСОБА_4 ухиляється від належного виконання батьківських обов'язків відносно малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, не приймає участі у його вихованні та утриманні, не цікавиться життям, здоров'ям, не надає майнової і моральної підтримки, самоусунулась від виховання дитини. Малолітній ОСОБА_7 перебуває на обліку як дитина, яка опинилась у складних життєвих обставинах.

Враховуючи викладене, позивач просив позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_7 та стягнути з ОСОБА_4 аліменти на користь юридичної або фізичної особи, під опіку або на виховання якій буде передана дитина, на утримання дитини в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дати пред'явлення позову та до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 листопада 2015 року позов задоволено.

Позбавлено ОСОБА_4 батьківських прав відносно її малолітньої дитини - сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на утримання ОСОБА_7, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь юридичної чи фізичної особи, під опіку або на виховання якій буде передана дитина, починаючи з 07 серпня 2015 року і до досягнення дитиною повнолітня. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню й оскарженню не підлягає.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 10 березня 2016 року рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 листопада 2015 рокускасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі орган опіки та піклування - виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, в інтересах якого діє ОСОБА_6, просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального та порушення норм процесуального права та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Судами попередніх інстанцій установлено, що ОСОБА_4 є матерію малолітньої дитина сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відомості про батька дитини при реєстрації народження записані за вказівкою матері відповідно до ч.1 ст. 135 СК України.

Відповідно до рішення комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Мелітопольської міської ради Запорізької області від 15 травня 2015 року сім'ю було взято під соціальний супровід у зв'язку з ухиленням матері від виконання батьківських обов'язків.

Згідно з актом обстеження умов проживання від 16 червня 2015 року, що був складений з метою контрольного відвідування сім'ї ОСОБА_4, в якій виховується малолітній ОСОБА_7, встановлено, що умови проживання незадовільні.

Відповідно до листа Мелітопольського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді № 02-18/723 від 07 липня 2015 року встановлено, що сім'ю ОСОБА_4, в якій виховується неповнолітня дитинаОСОБА_7, взято під соціальний супровід у зв'язку з ухиленням матері від виконання батьківських обов'язків.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 СК України мати або батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків з виховання дитини.

Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16, 18 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи.

Суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у позові, оскільки відсутні беззаперечні докази винної поведінки та свідомого нехтування своїми обов'язками ОСОБА_4, які б свідчили про ухилення від виховання дитини, і, як наслідок, необхідність застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав відповідно до ст. 164 СК Україниз урахуванням роз'яснень, наведених у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав».

Доводи касаційної скарги не дають підстав для скасування ухваленого апеляційним судом рішення, тому касаційна скарга органу опіки та піклування - виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, в інтересах якого діє ОСОБА_6 підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу органу опіки та піклування - виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, в інтересах якого діє ОСОБА_6, відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 10 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова Г.І. Мостова