У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.12.2016 року місто Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Леміш О.М ., розглянувши заяву ОСОБА_1О про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1О до ОСОБА_2Г про стягнення боргу , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1О звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2Г про стягнення боргу. Разом з тим, позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій він просить постановити ухвалу про забезпечення позову, якою накласти арешт на майно та грошові кошти на загальну суму 84 620,36 грн., що належать відповідачу - ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1, що проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1) і знаходяться у нього або інших осіб.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК, якщо невжиття заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду).

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Так, дослідивши матеріали цивільної справи, вивчивши заяву про забезпечення позову суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до частини 1 статті 151 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Частиною 2 ст. 151 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Таким чином законодавством передбачений обов'язок зазначення в заяві про забезпечення позову інших відомостей, необхідних для забезпечення позову.

Згідно з статтею 152 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження свої вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Отже, суду надано достатньо відомостей, які є необхідними для вирішення питання про застосування заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти на загальну суму 84 620,36 грн., що належать відповідачу - ОСОБА_2 і знаходяться у нього або інших осіб, оскільки вказано обґрунтування на предмет того, що саме такий вид забезпечення позову необхідно застосувати і він буде співмірним із заявленими позивачем вимогами та не спричинить порушення прав та законних інтересів інших осіб.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про повне задоволення заяви про забезпечення позову.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 151-153, 208-210 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву про забезпечення позову - задоволити .

Накласти арешт на майно та грошові кошти на загальну суму 84 620,36 грн., що належать відповідачу - ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1, що проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1) і знаходяться у нього або інших осіб.

Дану ухвалу надіслати для виконання до МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції (88000, м. Ужгород, вул. Заньковецької, 10) .

Дана ухвала про забезпечення позову виконується негайно.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги на неї протягом 5 днів дня отримання її копії до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_3М