ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/5481/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва

в складі головуючого - судді Парамонова М.Л., за участі секретаря Гаврилюк О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_4 07.06.2016 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення суми 17646,11 грн.

Позивач зазначав, що 12.08.2015 року він (позивач) помилково перерахував на картковий рахунок ПАТ «КБ «ПриватБанк» на ім»я відповідача ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 14960,00 грн.; 20.04.2016 року після з»ясування адреси місця проживання відповідача, останньому було надіслано лист-вимогу щодо повернення безпідставно набутих коштів - на протязі 7 днів з дня отримання вимоги; оскільки відповідач добровільно відмовляється повернути зазначену суму, позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом та просить суд постановити судове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача 14960,00 грн. безпідставно набутих грошових коштів та 2686,11 грн. - проценти за користування безпідставно набутими грошовими коштами на підставі ч.1 ст.1048 ЦК України, а всього - 17646,11 грн.

В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_4 уточнені позовні вимоги в редакції від 18.08.2016 року (а.с.29-32) підтримав та просив позов задовольнити у повному обсязі, з підстав, зазначених у позовній заяві; відповідач ОСОБА_3 позов не визнав та просив в його задоволенні відмовити повністю, не заперечуючи факт отримання на власний картковий рахунок у ПАТ «КБ «ПриватБанк» від Позивача суми 14960,00 грн., але стверджуючи, що зазначену суму він на прохання позивача обміняв на російські рублі.

Заслухавши пояснення сторін в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 (позивача) підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування).

В судовому засіданні встановлено: як стверджує позивач ОСОБА_2, він 12.08.2015 року перерахував на картковий рахунок ПАТ «КБ «ПриватБанк» на ім»я відповідача ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 14960,00 грн.; дані твердження підтверджуються квитанцією НОМЕР_3 від 12.08.2015 року та випискою по картковому рахунку позивача у ПАТ «КБ «ПриватБанк» НОМЕР_1 (а.с.8-10); відповідач ОСОБА_3 не заперечує факт отримання 12.08.2015 року на власний картковий рахунок від позивача грошової суми 14960,00 грн.

Ствердження відповідача ОСОБА_3 про те, що зазначену суму він на прохання позивача обміняв на російські рублі, які заперечуються позивачем, відповідачем належними доказами не підтверджені.

Згідно ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов»язана повернути потерпілому це майно; особа зобов»язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно ч.1 ст.1213 ЦК України набувач зобов»язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Згідно ч.2 ст.1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

За встановлених обставин, суд приходить до висновку про те, що з відповідача ОСОБА_3 підлягають стягненню на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 14960,00 грн.

Оскільки відповідно до ч.1 ст.1214 ЦК України обов»язок щодо відшкодування доходів виникає у особи, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, виникає з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави; відповідач не отримував від позивача письмову вимогу щодо повернення грошових коштів (а.с.11-12), тому відсутні достатні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми 2686,11 грн. (згідно розрахунку позивача) - як процентів за користування грошовими коштами згідно положень ст.1048 ЦК України, тобто в цій частині позову має бути відмовлено - з урахуванням положень ст.12-14 ЦК України.

Згідно ст.14 ЦК України - цивільні обов»язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства; особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов»язковим для неї.

Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_3 також підлягають стягненню на користь Позивача судові витрати в сумі 551,20 грн. (а.с.2).

Керуючись ст.15, 30, 60, 209-218 ЦПК України, на підставі ст.6, 11-16, 22, 526, 530, 536, 1048, 1212-1214 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2) 14960 грн. 00 коп., судові витрати в сумі 551 грн. 20 коп., а всього - 15511 (п»ятнадцять тисяч п»ятсот одинадцять) грн. 20 коп.; в решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: Парамонов М.Л.