Провадження № 2/234/4334/16
13 липня 2016 року м. Краматорськ
Краматорський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Михальченко А.О.,
секретар Янакій С.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Краматорську Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням -
02 липня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позову зазначив, що на підставі договору купівлі-продажу від 30.12.2013 року, він є власником будинку АДРЕСА_1. У зазначеному будинку зареєстрована відповідачка ОСОБА_2 З березня 2014 року відповідачка за вказаною адресою не мешкає, комунальні послуги не сплачує, будинком не цікавиться, речей, належних ОСОБА_2 у його будинку не має. Враховуючи зазначене, просив суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1 Донецької області.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав до суду заяву, у якій підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд розглянути справу у його відсутність. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Про причини неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного.
Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 30.12.2013 року ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1. (а.с.3-5)
Згідно домової книги для реєстрації громадян у будинку АДРЕСА_1, відповідачка ОСОБА_2 зареєстрована за вказаною адресою. (а.с.7-8)
Відповідно до положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до п.4 ч. 1 ст.406 ЦК сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту.
Відтак, враховуючи, що відповідачка не є власником будинку АДРЕСА_1, суд вважає, що обставини, які були підставою для надання ОСОБА_2 права користування будинком на цей час припинені.
Окрім того, статтею 401 Цивільного кодексу України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.
Відповідно до ч. 1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Конституційний суд України у своєму рішенні №5-рп/99 від 03.06.1999р. у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім'ї» зазначив, що ЖК України, визнаючи гарантії права громадян на житло, встановлює права і обов'язки наймача жилого приміщення та членів його сім'ї, які проживають разом з ним, за договором найму, обов'язковим елементом якого є плата за користування житлом та за комунальні послуги. Частина друга статті 64 цього Кодексу передбачає, що до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Аналогічні положення щодо членів сім'ї власника будинку (квартири) містить частина четверта статті 156 Кодексу.
Таким чином, законодавець не встановив вичерпного переліку осіб, які належать до кола членів сім'ї наймача, але визначив критерії, за якими осіб, не пов'язаних шлюбними або родинними стосунками, віднесено до них.
Отже, виходячи з приписів ч.1 ст.405 ЦК України, у відповідачки по справі виникло право користування будинком АДРЕСА_1, який належить на праві власності ОСОБА_1, з тих підстав, що вона є членом його сім'ї і яка постійно мешкала разом з ним.
Частиною 2 ст.406 ЦК України встановлено, що сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.
Спеціальною підставою припинення права членів сім'ї власника житла на користування цим житлом відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України є відсутність члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того факту, що між ОСОБА_1 та відповідачкою була досягнута домовленість про встановлення інших умов втрати ОСОБА_2 права на проживання у будинку позивача, а ні ж її відсутність без поважних причин понад один рік.
З акту про не проживання від 13.06.2016 року вбачається, що відповідачка ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, але не проживає у будинку з березня 2014 року. (а.с.6)
Таким чином, суд вважає, що позов ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1 підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 405, 406 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 224, 226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Краматорський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.
Суддя: