У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді - Шимківа С.С.,

суддів: - Бондаренко Н.В., Рожина Ю.М.

секретар судового засідання - Пиляй І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 30 травня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 30 травня 2016 року у задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ПАТ КБ "ПриватБанк" покликається на порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах строку позовної давності по кожному із платежів.

Відомостей щодо сплати заборгованості відповідачем не надано, а визначений розмір простроченої заборгованості в сумі 27074,92 грн відповідачем не спростований.

Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, зобов'язання залишилося не виконаним, то проценти підлягають стягненню з відповідача у межах строку позовної давності по кожному платежу.

Позивач має право на стягнення заборгованості по процентам за період з 02.08.2012 року по 02.08.2015 року в сумі 6286,67 грн.

Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що минув встановлений законом строк позовної давності.

Вказаний висновок місцевого суду відповідає обставинам справи та положенням чинного законодавства.

Судом встановлено, що 07 лютого 2008 року між ПАТ "ПриватБанк" та ОСОБА_3 _______________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 562/2250/15-ц Головуючий в суді І інстанції - Мичка І.М.

Провадження № 22-ц/787/1416/2016 Суддя-доповідач - Шимків С.С.

ОСОБА_3 укладено кредитний договір, згідно умов якого банк надав ОСОБА_3 кредит у розмірі 3000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку № НОМЕР_1 з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 55-56).

Умовами договору встановлено, що строк кредиту становить до 12 місяців (а.с. 57).

У зв'язку із неналежним виконанням ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань, виникла заборгованість за кредитним договором, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором, розмір якої, станом на 02.08.2015 року, становила 27074,92 грн, яка складається із:

2380,66 грн - заборгованість за кредитом;

13898,79 грн - заборгованість по процентах за користування кредитом;

9030,00 грн - заборгованість за пенею та комісією;

500 грн - штраф (фіксована частина);

1265,47 грн - штраф (процентна складова).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Разом з тим, у випадку порушення прав особи, чинне цивільне законодавство визначає певний строк для звернення до суду за захистом порушеного права.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Відповідачем - ОСОБА_3 до ухвалення судом рішення, зроблено заяву про застосування строку позовної давності до вимог позивача (а.с. 52).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Як вбачається з наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за договором, по закінченні строку дії кредитного договору (07.02.2009 року) була наявна заборгованість позичальника, проте з позовом банк звернувся із пропуском строку позовної давності у вересні 2015 року.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, зобов'язання залишилося не виконаним, то проценти підлягають стягненню з відповідача у межах строку позовної давності по кожному платежу не відповідають обставинам справи та положенням чинного законодавства.

Як правильно встановлено судом першої інстанції за договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), що відповідає правовій позиції Верхового Суду України, яка викладена у його постанові від 19.03.2014 року в справі № 6-14цс14.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін та виконавши інші вимоги цивільного судочинства, вирішив дану справу згідно із законом.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" відхилити.

Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 30 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання нею чинності.

Головуючий-суддя С.С. Шимків

Судді: Н.В. Бондаренко

Ю.М. Рожин