Справа №308/2054/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2016 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого-судді Фазикош О.В., за участю секретаря Рабош А.О., розглянувши в місті Ужгород в залі суду у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ужгородського міськрайоннного суду по справі №308/2054/16-ц від 12.04.2016 року,-

встановив:

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.04.2016 року, ухваленому у справі за позовом представника ПАТ «Акцент-Банк» ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено частково, а саме: стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Акцент-Банк»: заборгованість заборгованість у розмірі 67829,52 грн., яка складається з наступного: 47829,52 грн., яка складається з наступного: 27800,96 грн. - заборгованість за кредитом; 30,18 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 19998,38 грн.; 20000,00 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Акцент-Банк» судові витрати в розмірі 1378,00 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Відповідач ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з заявою про перегляд заочного рішення Ужгородського міськрайоннного суду по справі №308/2054/16-ц від 12.04.2016 року, посилаючись на те, що про час та місце слухання справи відповідач належним чином повідомлялася. Вирішення справи без участі відповідача позбавило можливості доведення того факту, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, не відповідають фактичним обставинам справи.

Сторони по справі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення справи до суду не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

12.04.2016 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області відповідно до ст.224 ЦПК України ухвалено заочне рішення за позовом представника ПАТ «Акцент-Банк» ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

В судові засідання 24.03.2016 р., 12.04.2016 р., відповідач ОСОБА_1 не зявилася, про день, час і місце розгляду повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. В підтвердження того, що відповідач був повідомлений у встановленому законом порядку свідчить наявність в матеріалах справи клопотання про відкладення розгляду справи призначеного на 24.03.2016 р. та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу на 12.04.2016 року.

З огляду на викладене, суд вважає, що під час розгляду справи судом було дотримано процедуру виклику відповідача в судове засідання, вжито відповідних заходів для повідомлення відповідача про час та місце слухання справи відповідно до ст.ст. 74-77 ЦПК України.

При цьому відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі не повідомлення суду про причини неявки - вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з»явилися у судове засідання без поважних причин. Тобто відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, місце і час проведення судового засідання в судове засідання не з»явився і про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов'язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

У рішенні Європейського Суду від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони вживають заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Внаслідок неналежного здійснення своїх процесуальних прав і виконання обовязків заявником не отримано судову повістку.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

З огляду на те, що маючи можливість надати суду свої заперечення та докази, якими вони обґрунтовуються, своїх процесуальних обов'язків, визначених ст. 77 ЦПК України відповідач не вчинив.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Крім того, в заяві про перегляд заочного рішення не вказано про наявність доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, не зазначені які саме докази. З урахуванням вищенаведеного, приходжу до переконання, що посилання відповідача як на підставу для скасування заочного рішення суду не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного, суд приходить до переконання, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки до суду, доказів в підтвердження того, що відповідач не зявився у судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин, суду надано не було, а також за умови не надання ним інших доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, що підлягали б дослідженню в судовому засіданні, а тому підстав для скасування заочного рішення суду та призначення справи до розгляду в загальному порядку не вбачається.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 231 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення залишити заяву без задоволення.

Оскільки відповідно до ст. 232 ЦПК України підставою для скасування заочного рішення є встановлення наявності одночасно двох обставин, зокрема неявка в судове засідання та не повідомлення про причини неявки з поважних причин і наявність доказів, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, суд вважає, що в даному випадку відсутні підстави для скасування заочного рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.231, 232, 209, 210 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ужгородського міськрайоннного суду по справі №308/2054/16-ц від 12.04.2016 року за позовом ПАТ «Акцент-Банк» ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - залишити без задоволення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цивільним процесуальним кодексом України. В цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_4