Справа № 184/1102/16-ц
Номер провадження 2/184/411/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2016м. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Томаш В.І.,

при секретарі - Михайловій Т.В.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Покров цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування Покровської міської ради Дніпропетровської області «про позбавлення батьківських прав», -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить суд позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав щодо його малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач - ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, тому що відбуває покарання в Солонянській виправні колонії №21 Дніпропетровської області. Було направлено судове доручення для допиту відповідача, в якому він просить не позбавляти його батьківських прав відносно його малолітньої доньки та розглядати справу в його присутності. В судовому засіданні, яке проводилось в режимі відео конференції, пояснив, що в зв'язку з тим, що він знаходиться в місцях позбавлення волі, він не має змоги допомогти дитині та його дитині допомагають його батьки, в зв'язку з чим просить суд не позбавляти його батьківських прав.

Представник третьої особи ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги позивача та висновок органу опіки та піклування підтримала в повному обсязі. В останнє судове засідання представник не з'явився, але надав суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що він рідний брат позивачки. Батько дитини - ОСОБА_2 ніякої допомоги не надавав і не надає з моменту її народження і до його знаходження у в'язниці. Батьки відповідача також нічим не допомагають.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що вона мати позивачки. Батько дитини не приймає ніякої участі у вихованні та утриманні своєї доньки ОСОБА_3 як на даний час, так і з самого народження дитини. Батьки відповідача також не приймають ніякої участі у вихованні дитини. Вона допомагає своїй дочці всім, чим може.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи і оцінив їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що з 27 серпня 2010 року по 21 лютого 2014 року позивачка ОСОБА_1 перебувала в офіційному шлюбі з відповідачем ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб та рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 21.02.2014 року. Від спільного з відповідачем шлюбу у позивачки є малолітня дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком якої значиться відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дочки. Як після народження дочки, так і по теперішній час відповідач не піклувався про доньку та про позивачку, не надавав їм будь-якої матеріальної допомоги. ОСОБА_2 на даний час відбуває покарання в місцях позбавлення волі за скоєний злочин. Раніше він також був неодноразово засуджений. Під час спільного проживання відповідач ОСОБА_7 не працював, зловживав спиртними напоями та наркотичними засобами, участі у вихованні доньки як не приймав, так і не приймає, життям її не цікавиться. Як раніше, так і в теперішній час позивачка проживає сама разом з дитиною та самостійно займається вихованням дочки. Їхня малолітня дочка залишилась проживати разом з позивачкою і за сімейним законодавством відповідач був зобов'язаний утримувати її. Однак відповідач, як раніше, так і після розірвання їхніх стосунків взагалі не приймав ніяких заходів щодо утримання дочки, заборгованість по сплаті аліментів на утримання дочки складає 23554,81 грн.. Весь цей час позивачка самостійно займалась утриманням та вихованням дочки. Відповідач взагалі не спілкувався, не спілкується і не бажає спілкуватись з дочкою. Він не робив дочці ніяких подарунків на день народження, не купував іграшок, не займався її оздоровленням. Фактично між відповідачем та дочкою втрачені будь-які родинні стосунки. По теперішній час відповідач не змінив свого відношення відносно дочки, як ухилявся, так і ухиляється по цей час від її виховання та утримання.

Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав, та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину.

Згідно ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою.

Згідно ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні.

Згідно ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

В п. 16 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони: не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до н внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини.

Відповідач не здійснює вказаних дій, він взагалі не піклується про фізичний і духовний розвиток їхньої доньки, зокрема: не спілкуються з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини; не створюють умов для отримання дитиною належної освіти. Тобто він взагалі нічого не здійснює для своєї доньки. Для нього вона взагалі протягом декілька років не існує.

В зв'язку з вищевикладеним позивач вважає, що у неї є усі підстави просити про позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до їхньої доньки, так як він ухиляється від виконання обов'язків по вихованню дитини. Цим позбавленням не порушаться права дочки позивачки. Усі викладені обставини підтверджуються письмовими доказами, а саме: свідоцтвом про народження дитини, рішенням суду про розірвання шлюбу, висновком Органу опіки та піклування виконкому Орджонікідзевської міської ради Дніпропетровської області №6/65-1963/16 від 06.05.2016 року.

Згідно висновку Органу опіки та піклування виконкому Орджонікідзевської міської ради Дніпропетровської області №6/65-1963/16 від 06.05.2016 року (а.с.9), відповідач ОСОБА_2 може бути позбавлений батьківських прав по відношенню до своєї малолітньої дочки. Відповідно до змісту висновку органу опіки та піклування вказаним органом було встановлено, що відповідач ухиляється від обов'язків по вихованню своєї доньки, не виявляє інтересу до її життя та здоров'я, не надає матеріальної допомоги, не займається її лікуванням, не спілкується з нею.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам Орджонікідзевського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області за період з 30.01.2014 року по 01.04.2016 року заборгованість за ОСОБА_2 становить 23554,81 грн.

А тому суд дає критичну оцінку доводам відповідача, висловлені ним в письмових запереченнях та в судовому засіданні, оскільки вони є голослівними, безпідставними та нічим не підтвердженими і спростовуються стабільними поясненнями позивача, свідків, допитаних в судовому засіданні, матеріалами справи в їх сукупності.

Декларація прав дитини ООН (резолюція від 20.11.1959р.) зазначає, що «дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості».

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, створити належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати їх до самостійного життя та праці.

Позивач по справі вказані обов'язки виконує належним чином, а відповідач взагалі ігнорує їх виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, вони:

1) не забрали дитину із пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться із дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Пленум Верховного Суду України в пп. 15 та 16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її харчування, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначенні фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Згідно ст. 60 Цивільного кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що позивач довела суду про те, що відповідач по справі ухиляється від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. Кожен з допитаних свідків підтвердив факт невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків по відношенню до малолітньої доньки.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Таким чином, суд вважає необхідним позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування Покровської міської ради Дніпропетровської області «про позбавлення батьківських прав» - задовольнити та позбавити батьківських прав ОСОБА_2 щодо його малолітньої доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,21 грн..

Керуючись ст. ст. 150, 153, 157, 164, 165 Сімейного Кодексу України ст. ст. 6, 10, 60, 88, 209 - 213 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування Покровської міської ради Дніпропетровської області «про позбавлення батьківських прав» - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України щодо його малолітньої доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки м. Покров (Орджонікідзе) Дніпропетровської області (актовий запис № 201 від 19.07.2013 року, виконаний відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровській області).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,21 грн..

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 - днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд.

Суддя Орджонікідзевського

міського суду Томаш В.І.