АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/2851/15-ц Номер провадження 22-ц/786/12/16Головуючий у 1-й інстанції Предоляк О.С. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі: головуючого судді: Карпушина Г.Л.; суддів: Одринської Т.В., Дорош А.І., при секретарі: Рибак О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційними скаргами товариства з обмеженою відповідальністю «Житлорембудсервіс», приватного підприємства «Побут-Ресурс» та ОСОБА_2 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 липня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Житлорембудсервіс» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона є власницею квартири АДРЕСА_1. 26.12.2014 року в підвальному приміщенні даного житлового будинку сталася пожежа, в результаті чого було пошкоджено належне позивачці майно квартира 3. Вважає, що саме дії ТОВ «Житлорембудсервіс», які виявили у безвідповідальному ставленні до своїх обовязків по утриманню будинку, призвели до виникнення пожежі в підвальному приміщенні, яка пошкодила її квартиру, чим завдала позивачці матеріальні збитки в сумі 86 601 грн. + 800 грн. за експертизу по визначенню вартості робіт по відновленню квартири. Окрім того, діями відповідача їй завдана моральна шкода, яку вона оцінює в 10000 грн. У травні 2015 року ОСОБА_2 подала уточнену позовну заяву, в якій прохала стягнути з ТОВ «Житлорембудсервіс» на її користь у відшкодування матеріальної шкоди 96 351 грн.; у відшкодування моральної шкоди 30 000 грн.; понесені по справі судові витрати.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 20 липня 2015 року залучено до участі у справі третіми особами без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача КГЖЕП «Автозаводське» та ПП «Побут-Ресурс».

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 липня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволений частково.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю Житлорембудсервіс на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди 95 551 грн. та у відшкодування моральної шкоди 3750 грн. та у повернення сплаченого судового збору 948, 68 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_2, ТОВ «Житлорембудсервіс», ПП «Побут Ресурс» подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі ТОВ Житлорембудсервіс», ПП «Побут Ресурс» прохали рішення місцевого суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права. Вважають, що місцевим судом не застосовано ті норми законодавства, що підлягали застосуванню, судом неповно зясовано обставини справи, судом було надано переваги доказам позивача.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 прохала рішення місцевого суду змінити в частині стягнення моральної шкоди, збільшивши її розмір до 30000 грн., в частині стягнення матеріальної шкоди, збільшивши її розмір до 96351 грн.; в частині стягнення судових витрат, збільшивши їх розмір до 1810,66 грн. Вважає, що місцевим судом неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, рішення суду в оскаржуваній частині не відповідає вимогам статті 213 ЦПК щодо законності й обґрунтованості.

Судове засідання проводилося в присутності представника апелянта ОСОБА_2, за відсутності інших осіб, які будучи належним чином та завчасно повідомленими про час та місце слухання справи, в судове засідання не зявилися.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши матеріали справи та мотиви апеляційних скарг, приходить до висновку що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, апеляційні скарги ТОВ «Житлорембудсервіс, ПП «Побут-Ресурс» підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України передбачено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення суду.

Згідно до п.3,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим судом, ОСОБА_2 на праві власності належить квартира АДРЕСА_2 і на її імя відкритий особовий рахунок за № 93863 в ТОВ «Житлорембудсервіс». 24 листопада 2008 року між сторонами укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 811 -А від 24.11.2008 року( а.с.66). За вказаним договором ТОВ «Житлорембудсервіс» є управителем, а ОСОБА_2 є споживачем. Позивачка щомісячно сплачує ТОВ «Житлорембудсервіс» оплату за утримання будинку та прибудинкової території згідно тарифів, затверджених рішенням Кременчуцької міської Ради № 383 від 3 квітня 2008 року.

26 грудня 2014 року близько 17 год. в підвальному приміщенні житлового будинку по вулиці Г. Родімцева, 7 в м. Кременчуці сталася пожежа, яка в подальшому перекинулася на належну ОСОБА_2 квартиру, розташовану на 1-му поверсі (а.с. 8, 9). У звіті про причину пожежі в житловому будинку за адресою: м Кременчук вул. Родимцева, 7 головний інспектор Кременчуцького МРУ ГУ ДСНС України в Полтавській області Пащенко М.М. встановив, що загорання виникло у підвальному приміщенні житлового будинку. В підвальному приміщенні зберігався інвентар двірника, картонні ящики, різний мотлох. Ймовірною причиною пожежі є необережне поводження з вогнем осіб без певного місця мешкання.

Згідно акту про пожежу від 26.12.2014 року пожежею знищено: в підвальному приміщення - сміття на площі 20 кв.м., в квартирі № 3 - диван, балконний блок, балконна рама, телевізор, тумбочка, штора, шпалери, речі бувші у вжитку, дерев'яна підлога на площі 4 кв.м.; пожежею пошкоджено: закопчені стіни, стеля та меблі інших кімнат, двоє міжкімнатних дверей на площі 2 кв.м. Причиною поширення пожежі та перенесення її з підвалу до квартири позивачки стало руйнування ущільнення, технологічного отвору прокладки трубопроводу системи опалення житлового будинку, у перекритті між підвальним приміщенням та першим поверхом.

Згідно висновку будівельно-технічного дослідження № 136-14 від 06.01.2015 року вбачається, що вартість відновлювального ремонту приміщень квартири АДРЕСА_3 пошкоджених внаслідок пожежі становить 86601 гривень.

Відповідно до п. 1.1 Договору про надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій, укладеному між сторонами, предметом договору є забезпечення управителем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання прибудинкової території, технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем, освітлення місць загального користування, поточний ремонт конструктивних елементів, тощо). Підпунктом 3 пункту 3,4 Договору визначено обовязок відповідача щодо забезпечення утримання внутрішньо будинкових мереж в належному технічному стані, забезпечення їх технічного обслуговування та ремонту, вжиття своєчасних заходів до ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень у наданні послуг у строки, встановлені законодавством.

Відповідно до підпункту 4 пункту 3.1. Договору позивач має право на відшкодування збитків, заподіяних його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоровю внаслідок неналежного виконання умов договору.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідності до положень ст.ст. 1166, 1210 ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки відповідач своїми неправомірними діями та бездіяльністю завдав шкоди майну позивача, він зобовязаний відшкодувати завдану майнову та моральну шкоду.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції в цілому повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та дійшов до правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Проте, на думку колегії, суддів місцевим судом, рішення суду першої інстанції підлягає зміні, оскільки при його обґрунтуванні було зазначено зайві норми закону, які не підлягали застосуванню, а також не правильно визначено розміри завданої майнової та моральної шкоди.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

На думку колегії суддів, оскільки шкода завдана позивачу є наслідком винних неправомірних дій та бездіяльності відповідача, які полягають у невиконанні покладених на них законодавством та договором обовязків по забезпеченню утримання внутрішньо будинкових мереж в належному технічному стані, забезпеченню їх технічного обслуговування та ремонту, і здійсненню за цим контроль, та прямо не витікає з із зустрічних зобовязань згідно укладеного між сторонами договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, саме вказані вище норми закону підлягають застосуванню при обґрунтуванні правових підстав покладення на відповідача обовязку по відшкодуванню завданої майнової та моральної шкоди.

Посилання судом першої інстанції, як правові підстави для задоволення позову, на положення ст. 1210 ЦК України та норми закону України «Про захист прав споживачів», за таких обставин є неправильним та зайвим, а тому вони підлягають виключенню з мотивувальної частини рішення суду.

Доводи відповідача та третьої особи, у поданих апеляційних скаргах, про те, що позивачем не доведено наявності вини у спричиненні останній шкоди, є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності, а тому задоволенню не підлягають. Це при тому, що відповідач, маючи відповідні процесуальні права, маючи на меті спростувати доводи позивача, оплати призначеної за його клопотанням експертизи не провів, а відповідно наданих позивачем доказів не спростував.

Вказівки апелянтів на те, що висновки працівників Кременчуцького МУ ГУ ДСНС України в Полтавській області в документах складених на місці пожежі, є припущеннями та не можуть братися до уваги, є безпідставними оскільки ймовірний характер мають лише висновки щодо причин пожежі, а не щодо місця її виникнення та причин поширення пожежі на квартиру позивача. Крім того, зазначені документи відповідачем та третьою особою, в передбаченому законом порядку не оскаржувалися.

При визначені розміру майнової шкоди завданої позивачу, судом першої інстанції відкинуто витрати на оплату будівельно-технічного дослідження у розмірі 800 грн., зазначивши при цьому, щодо вони не відносяться, а ні до збитків, а ні до судових витрат, а тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками зокрема є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Зі змісту даної норми вбачається, що під витратами, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права, розуміються будь-які витрати, що стали наслідком порушення цивільного права особи.

Так, оскільки відповідач добровільно не усунув завдану шкоду, позивачка була вимушена звернутися за захистом до суду подавши відповідні докази завдання шкоди та її розмірів, витрати на оплату будівельно-технічного дослідження у розмірі 800 грн., є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України, а тому підлягають стягненню з відповідача.

Враховуючи викладене рішення місцевого суду в цій частині, підлягає зміні, шляхом збільшення суми майнової шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача до 96351 грн.

Крім того, судова колегія не погоджується з висновками місцевого суду щодо суми стягнутої моральної шкоди і вважає, що доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

У відповідності до ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995 року № 4, встановлене Конституцією та законами країни право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, повязаних з відшкодуванням такої шкоди. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд вирішуючи справу в частині відшкодування моральної шкоди, не в повній мірі зясував глибину моральних страждань позивачки, їх характер, тривалість та обсяг, а відповідно визначив розмір моральної шкоди без врахуванні вимог ст. 23 ЦК України, розяснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995 року № 4.

Так, місцевим судом не враховано, що позивачка в зимовий період, на передодні н новорічних свят, з двома дітьми залишилась без житла, без майна, без речей, без всього, що придбавала та на що заробляла власною працею все життя, з зруйнованою пожежею квартирою. Були втрачені документи, згоріли родинні фотоальбоми, єдині памятні фотокартки рідних. Позивачка була вимушена вишукувати житло, скитатися з дочками по різних домівках, були порушені їх нормальні життєві звязки, зявилася потреба в додаткових зусиллях для організації свого життя та життя дітей, термінова потреба в забезпеченні себе речами першої необхідності. Слід зазначити також, що відповідач вину заперечую взагалі, від допомоги самоусунувся.

Одночасно місцевим судом, наведено необґрунтовані та безпідставні мотиви, які на думку останнього, є підставою для зменшення розміру моральної шкоди, про відшкодування якого заявлено позивачем. Зокрема: вказано на недбайливе ставлення позивача до свого майна, яке виразилося у неповідомленні відповідачу про факт відвідування підвалу сторонніми особами та накопичення там сміття.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2, зміни рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24.07.2015 року в частині розміру стягнутої моральної шкоди з ТОВ «Житлорембудсервіс» на користь ОСОБА_2, стягнувши суму 30 000 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги позивача задоволені частково, рішення місцевого суду в частині судових витрат підлягає зміні, збільшивши їх розмір до 7877,11 грн. (1207,11 (витрати в в суді першої інстанції) + 6670 (витрати на правову допомогу на стадії апеляційного провадження).

Доводи наведені в апеляційних скаргах ТОВ «Житлорембудсервіс» та ПП «Побут-Ресурс» щодо незалучення останніх до справи у якості співвідповідача є в цілому обґрунтованими, проте не впливають на законність і обґрунтованість прийнятого рішення. Це при тому, що місцевим судом даним доводам дана належна оцінка та викладено відповідні мотиви та розяснення.

Інші доводи даних апелянтів суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, тому задоволенню не підлягають

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав: для частково задоволення апеляційних скарг ТОВ «Житлорембудсервіс» та ПП «Побут-Ресурс» та задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2; зміни рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 липня 2015 року та розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст.303, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія ,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційні скарги товариства з обмеженої відповідальністю «Житлорембудсервіс», приватного підприємства «Побут-Ресурс» - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 липня 2015 року в частині стягнення майнової шкоди змінити, збільшивши розмір стягнутої матеріальної шкоди з товариства з обмеженою відповідальністю «Житлорембудсервіс» на користь ОСОБА_2 до 96351 грн.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 липня 2015 року в частині стягнення моральної шкоди змінити, збільшивши розмір стягнутої моральної шкоди з товариства з обмеженою відповідальністю «Житлорембудсервіс» на користь ОСОБА_2 до 30000 грн.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 липня 2015 року в частині стягнення судових витрат змінити, збільшивши розмір стягнутих судових витрат з товариства з обмеженою відповідальністю «Житлорембудсервіс» на користь ОСОБА_2 в розмірі 7877 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя: /підпис/ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_3 /підпис/ ОСОБА_4

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області _______________ ОСОБА_1