ухвала

іменем україни

20 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М., Фаловської І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення незаконно набутих грошових коштів, клопотання Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про зупинення виконання рішення суду, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 09 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 10 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, свої вимоги обґрунтовуючи тим, що в березні 2006 року він перебував на медичному обстеженні в науково дослідному інституті м. Одеси. Повертаючись додому він виявив втрату особистих документів, в тому числі і паспорта громадянина України.

22 березня 2006 року він звернувся із заявою до лінійного відділення міліції залізничної станції Одеса-Головна, в якій повідомив про втрату паспорта та згодом отримав новий паспорт.

08 листопада 2006 року йому надійшло повідомлення з Одеської філії Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») про те, що за ним рахується заборгованість за кредитним договором в сумі 2 536, 14 грн та попередження, що в разі несплати боргу на все його майно буде накладено арешт і відшкодування боргу буде проведено за рахунок майна.

У той же день позивач повідомив Одеську філії ПАТ КБ «ПриватБанк » про те, що з ним кредитний договір не укладався і коштів він в банку не отримував.

Протягом тривалого часу позивач неодноразово звертався в органи міліції та прокуратури і просив порушити кримінальне провадження по факту незаконного заволодіння коштами, оскільки у нього виникла підозра, що невідома особа спеціально викрала його паспорт щоб на його ім'я отримати кредит, так як в день отримання кредиту , а саме 25 квітня 2006 року в м. Одесі він вже не перебував і в паспортному відділенні вже знаходилась його заява про видачу іншого паспорта взамін втраченого.

У травні 2009 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Володимир-Волинського міського суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором в розмірі 14 957 грн 46 коп. Судом було видано судовий наказ, однак за його заявою 02 червня 2009 року цей судовий наказ було скасовано.

Позивач є інвалідом І групи по зору. Після вказаних всіх цих подій стан його здоров'я різко погіршився , погіршився сон , він переніс значне емоційне потрясіння, та як наслідок погіршився його зір.

Його сестра ОСОБА_6, яка на даний час проживає в Російській Федерації, щоб допомогти йому покращити стан здоров'я, через ПАТ КБ «ПриватБанк » відправила кошти в сумі 5 000 російських рублів. Однак, даних коштів він не отримав , оскільки відповідач автоматично погасив прострочену фіктивну заборгованість з його картки в сумі 5 000 російських рублів.

За таких обставин, враховуючи відсутність між ним та відповідачем будь-яких договірних зобов'язань чи інших цивільно-правових відносин, вважає, що перераховані кошти на його банківську картку в сумі 5 000 російських рублів набуті банком безпідставно, а тому просить стягнути з відповідача на його користь безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 5 000 російських рублів , перерахувавши їх в національній валюті України на день ухвалення рішення суду, а також вважає, що йому була спричинена також моральна шкода, яка проявилася в погіршенні стану його здоров'я, зокрема погіршився зір, самопочуття, порушився його сон та спокій. До сих пір він перебуває в пригніченому стані. Моральну шкоду оцінює в розмірі 50 000 грн.

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 09 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 10 лютого 2016 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 незаконно набутих грошових коштів в сумі 16 500 грн.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в дохід держави 1 218,00 грн судового збору.

В решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У липні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшло клопотання ПАТ КБ «ПриватБанк» про зупинення виконання рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 09 грудня 2015 року до закінчення касаційного провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала скаргу, суддя-доповідач у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду.

Оскільки наведені в клопотанні доводи не дають підстав для висновку про необхідність зупинення виконання рішення суду першої інстанції до закінчення касаційного провадження, клопотання слід відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що ОСОБА_4 розпоряджень на списання грошових коштів із його рахунку банку не давав, існування заборгованості позивача перед банком за кредитним договором від 22 березня 2006 року відповідачем не доведено, а відповідач без достатньої правової підстави списав із карткового рахунку відкритого на ім'я позивача належні останньому грошові кошти в сумі 5 000 російських рублів .

Доводи скарги щодо помилкового висновку про неукладення кредитного договору між банком та ОСОБА_4 не знайшли свого підтвердження, оскільки рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2010 року встановлено, що кредитний договір між сторонами укладений не був.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

У задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про зупинення виконання рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 09 грудня 2015 року відмовити.

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 09 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 10 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко О.М. Ситнік І.М. Фаловська