Справа № 502/2390/15-ц
УХВАЛА

21 квітня 2016 року м. Кілія

Суддя Кілійського районного суду Одеської області Тюмін О.Г. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області, третя особа: Реєстраційна служба Кілійського районного управління юстиції в Одеській області про визнання рішення недійсним та скасування державної реєстрації земельного акту та клопотання про витребування доказів,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до відповідачів з вимогою:

-визнати недійсним та скасувати рішення Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області № 495-V-П від 13.10.2009 року «Про передачу у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд» в частині затвердження технічної документації із землеустрою та передачі земельної ділянки ОСОБА_4 (п. 79);

-скасувати державну реєстрацію земельного акту на право приватної власності на земельну ділянку, який належить ОСОБА_3, кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0432.

В позовній заяві позивачами заявлено клопотання про витребування у відділі Держземагентства у Кілійському районі Одеської області технічну документацію із землеустрою щодо складання земельних актів на право власності на земельні ділянки (усього 209 чоловік), затверджену рішенням Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області № 495-V-П від 13.10.2009 року «Про передачу у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд»

За правилами ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Як зазначено в ч. 1 ст. 137 ЦПК України у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази.

Разом з тим, у другому реченні ч. 1 ст. 137 ЦПК України зазначено, що клопотання про витребування доказів має містити відомості про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України у заяві про витребування доказів має бути зазначено, який доказ вимагається, підстави, за яких особа вважає, що доказ знаходиться в іншої особи, обставини, які може підтвердити цей доказ.

Розглянувши заявлене позивачами клопотання щодо витребування, вище зазначених, доказів, суддя зазначає наступне: задоволення клопотання про витребування судом доказів є можливим за умови, якщо особа, яка його заявляє, доведе, що є складнощі в їх отриманні, підстави, за яких заявник вважає, що докази знаходяться в іншої особи, належність доказів та допустимість засобів доказування.

Враховуючи вищенаведене, суддя не вбачає підстав для задоволення заявленого клопотання у звязку з його необгрунованістю.

Керуючись ст. 137, 210 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1, ОСОБА_2 про витребування доказів, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_5