АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 540/1155/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1849/16Головуючий у 1-й інстанції Хомінець І.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого-судді Пилипчук Л.І.,

суддів Кривчун Т.О., Чумак О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»

на рішення Машівського районного суду Полтавської області від 17 грудня 2015 року

по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № НОМЕР_1 від 30.12.2013 року у розмірі 25 979 грн. 22 коп., яка утворилася внаслідок неналежного виконання відповідачкою зобовязання, право вимоги за яким перейшло до нього від ПАТ «ОТП Банк» згідно договору факторингу від 22.12.2014 року.

Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 17 грудня 2016 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення районного суду скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Вважає помилковим висновок районного суду про відсутність конкретних даних щодо передачі права вимоги за кредитним договором, укладеним з відповідачкою, оскільки договір факторингу містить лише посилання на реєстр боржників, який є додатком до вказаного договору, та акт прийняття-передчі договору. Враховуючи, що в додатку № 1 до договору купівлі-продажу кредитного портфелю міститься інформація про інших клієнтів, окрім відповідача, надання до суду повного тексту додатку до договору купівлі-продажу кредитного портфелю було б порушення вимог Закону України «Про банк та банківську діяльність» та розкриттям комерційної таємниці.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 30 грудня 2013 року між ПАТ «ОТП Банку» та ОСОБА_2 укладено договір № НОМЕР_1 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в сумі 20200 грн. строком на 36 місяців із 30.12.2013 року по 30.12.2016 року, з процентною ставкою 0,01 % річних. /а.с.5-7/

Згідно п.1.1.1 договору позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним договором та Додатком 1 Графік платежів», що є невідємною частиною, а також виконувати інші вимоги договору.

22.12.2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір факторингу «22/12/14/1-1, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право грошової вимоги за кредитними договорами в розмірі Портфеля заборгованості. За цим договором Фактор одержує право (замість Клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх зобовязань за кредитними договорами (п.п.1.3.)/а.с.18-21/.

У реєстрі боржників, право вимоги до яких набув позивач, під №13282 значиться відповідачка згідно кредитного договору № від 30.12.2013 року, загальна сума заборгованості якої становить 25979.22 грн., з них: 19078,33 грн. тіло кредиту, 1,53 грн. відсотки за користування кредитом, 6900,89 грн. комісія./а.с.22/

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив з того, що договір факторингу не містить конкретних даних про те, за якими саме кредитними договорами передаються зобовязання, а реєстр боржників, що є додатком до вказаного договору, та акт прийняття-передачі права вимоги до боржників, на які посилається позивач, не надані до суду. Витяг з Додатку №1 до договору факторингу №22/12/14/1-1 від 22.12.2014 в частині передачі кредитного договору, укладеного з ОСОБА_2 завірено в односторонньому порядку. У звязку з цим неможливо встановити, чи було передано за договором факторингу право вимоги позивачу за договором від 30 грудня 2013 року. Крім того, місцевий суд зазначив, що остаточний термін повернення заборгованості за кредитним договором 30 грудня 2016 року, проте питання про дострокове стягнення заборгованості у позовній заяві ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не порушується.

Однак колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції не може погодитися з наступних підстав.

З договору факторингу від 22 грудня 2014 року, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», вбачається, що відповідно до його умов банк передав, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право грошової вимоги, що належить первинному кредитору, і став кредитором за кредитними договорами, укладеними між ПАТ «ОТП Банк» і боржниками, в розмірі портфелю заборгованості, що складає 169 818 201,42 грн. на дату підписання договору.

При цьому, додаток до договору факторингу від 22 грудня 2014 року містить інформацію щодо всіх боржників, кредитні договори яких були придбані ТОВ «ОТП Факторинг Україна», яка є банківською таємницею відповідно до Закону України «Про банки та банківську діяльність».

Тому, враховуючи висновки і мотиви, викладені Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 25 травня 2016 року, якою скасовано ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 16.02.2016 року, позивачем надано до апеляційного суду належно завірені копії договору факторингу, акт прийому-передачі від 22.12.2014 року та витяг з Додатку №1 до Реєстру боржників №2 договору факторингу №22/12/14/1 -1 від 22.12.2014 року, що стосуються кредитних зобовязань відповідачки.

Колегія суддів вважає, що зазначені документи в розумінні ст.ст. 57,58,59 ЦПК України є належними та допустимими доказами передачі ПАТ «ОТП Банк» до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права вимоги за кредитним договором 30 грудня 2013 року, укладеним з відповідачкою ОСОБА_2, та заявленої до стягнення суми заборгованості.

Відповідачка та її представник, заперечуючи належність зазначених доказів, не спростували відповідними доказами викладені обставини, тоді як в силу приписів ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.ст.1049,1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів (частина 2 статті 1050 ЦК України).

Право кредитора на дострокове стягнення заборгованості по кредиту, відсоткам та комісії у разі порушення позичальником зобовязань за кредитним договором також передбачено пунктами 1.5.4, 1.5.6 кредитного договору.

Оскільки відповідачка порушує кредитні зобовязання щодо щомісячного повернення кредиту, сплати відсотків та комісії згідно графіку платежів, тому позовні вимоги є обґрунтованими, а висновок місцевого суду про відсутність вимоги щодо дострокового стягнення кредиту є помилковим, оскільки не відповідає фактичним обставинам та зазначеним нормам права.

З огляду на викладене, колегія суддів рішення суду першої інстанції скасовує та ухвалює нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст.303, 304, ст. 307, п.п.3,4 ст. 309, ст.ст. 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - задовольнити.

Рішення Машівського районного суду Полтавської області від 17 грудня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення про задоволення позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна»

Стягнути з ОСОБА_2 (39400, Полтавська обл., смт. Машівка, вул. Низовий,1-А ІН НОМЕР_2) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (адреса: 03680, м. Київ, вул. Фізкультури, 28-Д, ІК 36789421, р/р 333 у Регіональному відділенні АТ «ОТП Банк» м. Харків) суму заборгованості за кредитним договором № НОМЕР_1 від 30.12.2013 року у розмірі 25 979 грн. 22 коп. (двадцять пять тисяч девятсот сімдесят девять гривень 22 копійки).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» судові витрати в розмірі 2 557 грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено протягом 20 днів шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Л.І.Пилипчук

Судді /підписи/ ОСОБА_3

ОСОБА_4

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1