Провадження 2/127/6487/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 листопада 2016 року
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Вохмінової О.С.
при секретарі Коберник О.Л.
з участю позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання такою, що втратила право користування житлом,
ОСОБА_1 позов мотивував тим, що йому на праві особистої приватної власності на підставі договору дарування від 20.09.2006 року належить однокімнатна квартира АДРЕСА_1, загальною площею 33,9 кв.м., житловою площею 18,7 кв.м.
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в шлюбі з 18.10.2005 року до 23.12.2014 року, в них народилась донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 В період шлюбу сім`я проживала у належній йому однокімнатній квартирі.
20.11.2015 року в ході примусового виконання рішення про вселення було встановлено, що у квартирі відсутні всі меблі та побутова техніка, про що складено відповідний акт. Також у квартирі було демонтовано сантехнічне обладнання, газове обладнання і прилади. Фактично відповідач зробила квартиру непридатною для проживання.
Дана квартира є однокімнатною і є єдиним житлом ОСОБА_1 У квартирі зареєстровані чотири особи: з 10.11.2006 року позивач, з 29.11.2006 року відповідач ОСОБА_3 і діти: з 29.11.2006 року донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1; з 14.12.2010 року син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Оскільки відповідач ОСОБА_3 не проживає в квартирі з серпня 2015 року без поважних причин, відповідно до ч. 2 ст. 405, 406 ЦК України позивач просив визнати її такою, що втратила право користування цим житлом.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позов підтримали, повідомили, що за неофіційною інформацією, відповідач із дітьми проживає у ІНФОРМАЦІЯ_4, перебуває у іншому шлюбі і в 2016 році народила дитину. У серпні 2015 року вона остаточно забрала свої речі, а також речі, що були спільним майном подружжя, і виїхала, а квартиру зробила непридатною для проживання: демонтувала та вивезла сантехніку та газове обладнання, усі меблі та побутову техніку, змінила замок на вхідних дверях, завдавши позивачу шкоди. Під час проживання в квартирі вона не сплачувала за житлово-комунальні послуги, тому виникла велика заборгованість, яку погашає позивач. Спільне проживання із ОСОБА_3 в одній кімнаті як бувшим членом сім`ї неможливе, оскільки шлюб між ними розірваний і вони стали чужими людьми. З серпня 2015 року відповідач жодних претензій і прав на квартиру не пред`являла, житлом не цікавилась, тому є такою, що втратила право на користування квартирою відповідно до ч. 2 ст. 405, ст. 406 ЦК України.
В судове засідання відповідач ОСОБА_3 не зявилась з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлялась завчасно рекомендованим листом з повідомленням за адресою реєстрації: АДРЕСА_2, заяв про відкладення розгляду справи суду не надавала.
За таких обставин суд вважає необхідним розглянути справу без участі відповідача та ухвалити відповідно до ст. 169 ч. 4, гл. 8 розд. 3 ЦПК України заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що позивач є його сусідом, їх квартири знаходяться в одному підїзді житлового будинку. Свідкові відомо, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвали шлюб в 2014 році і ОСОБА_1 тимчасово пішов жити до своєї матері, а ОСОБА_3 залишилась в його квартирі, змінила замки на вхідних дверях. Він особисто бачив, що в кінці літа 2015 року відповідач вивезла із квартири всі речі, з того часу ОСОБА_3 не проживає в квартирі ОСОБА_1
В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона є сусідкою і обрана мешканцями старшою по будинку, і їй відомо, що після розірвання шлюбу ОСОБА_3 залишилась проживати в квартирі ОСОБА_1, але з травня 2015 року разом з дітьми виїхала і лише влітку 2015 року кілька разів зявлялась, щоб забрати речі. При виконанні рішення про вселення позивача вона була запрошена в якості понятої і бачила, що в квартирі були відсутні всі меблі, обладнання, про що в присутності державного виконавця був складений акт. Претензій від ОСОБА_3 з приводу права на проживання в квартирі вона ніколи не чула.
Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.
У квартирі станом на 27.08.2016 року зареєстровані чотири особи: з 10.11.2006 року позивач, з 29.11.2006 року відповідач ОСОБА_3 (колишня дружина власника); діти: з 29.11.2006 року донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1; з 14.12.2010 року син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 12).
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області № 127/24644/14-ц від 23.12.2014 року, яке набрало чинності 06.01.2015 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірваний (а.с. 13).

Після розірвання шлюбу відповідач ОСОБА_3 почала чинити перешкоди ОСОБА_1 в користуванні його власністю, замінила замок на вхідних дверях, в зв`язку з чим він не міг потрапити до квартири, тому рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15.10.2015 року у справі № 127/20412/15-ц ОСОБА_1 був вселений в квартиру (а.с. 14). Примусове виконання даного рішення відбулось 20.11.2015 року.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_3 була членом сім`ї позивача, але з серпня 2015 року вона не проживає в квартирі без поважних причин.

Дані обставини встановлені на підставі пояснень позивача, свідків, а також на підставі акту, посвідченого старшою по будинку № 13 по вул. Некрасова в м. Вінниці ОСОБА_8, складеного 30.10.2015 року мешканцями квартир № 25 ОСОБА_7, № 6 ОСОБА_9, № 10 - ОСОБА_10 (а.с. 15). Аналогічні акти про те, що ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 з серпня 2015 року в квартирі АДРЕСА_1 не проживають складались 27.05.2016 року (а.с. 23) та 26.08.2016 року (а.с. 24).

Згідно ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Суд враховує, що особистий сервітут на право ОСОБА_3 користуватись квартирою власника ОСОБА_1 був встановлений відповідно до закону як члену сім`ї власника житла (ч. 1 ст. 405 ЦК України).

Згідно ст. 405 ЦК України члени сімї власника, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 406 ЦК України також визначено, що сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту.

На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що відповідач ОСОБА_3, як колишній член сім`ї власника квартири, втратила право користування житлом квартирою № 12 в будинку № 13 по вул. Некрасова в м. Вінниці, оскільки з серпня 2015 року ОСОБА_3 без поважних причин не проживає за місцем реєстрації, шлюб між сторонами розірваний і подальше спільне проживання в одній кімнаті осіб, які припинили сімейні стосунки, є неможливим.

При ухваленні рішення суд враховує роз`яснення, що викладені в п. 34, п. 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

Рішення суду є підставою для зняття ОСОБА_3 з реєстрації відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Керуючись ст. ст. 317, 319, 391, 405, 406 Цивільного кодексу України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 10, 11, 60, 174, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задоволити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, такою, що втратила право користування житлом квартирою № 12 в будинку № 13 по вул. Некрасова в м. Вінниці, що належить на праві власності ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: