АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22ц/791/1123/2016 Доповідач Радченко С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Радченка С.В.,

суддів: Капітан І.А., Колісниченка А.Г.

секретар Сікора О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 29 лютого 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Комунальне підприємство «Дніпровський» Херсонської міської ради, про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом мотивуючи його тим, що відповідачка є власником квартири, яка розташована поверхом вище квартири позивачки. 12.04.2015 року квартиру позивачки було затоплено з 6 поверху, в результаті чого було пошкоджено стелю та шпалери кухні. Зясувалося, що при виникненні в квартирі відповідачки аварійної ситуації відповідач не змогла перекрити воду внаслідок відсутності відповідного крану на батареї. Позивач та відповідач здійснили заміну труб централізованого опалення у своїх квартирах за власні кошти. Зокрема, позивач витратила 433 грн. на заміну труб у своїй квартирі. 09.05.2015 року вдруге відбулося залиття квартири позивача, а саме на кухні спостерігаються жовті плями на стелі, відслоєння штукатурного шару у районі стояку опалення та умивальника, на стіні відшарування шпалер, по всій стелі тріщини побілочного шару. Відповідно до акту комісії від 18.06.2015 року, складеного працівниками КП «Дніпровський» ХМР, залиття квартири позивача сталось внаслідок несправності системи холодного водопостачання в кв. №32. Враховуючи наведене, позивачка, з уточненнями, остаточно просила стягнути з відповідача у відшкодування майнової шкоди 4825 грн., з яких 4392 грн. витрати на ремонт кухні, 433 грн. витрати на заміну труб опалення, а також 4000 грн. у відшкодування моральної шкоди, що проявилась в душевних стражданнях позивача з приводу залиття її квартири.

Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 29 лютого 2016 рокупозовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 4392 грн. та 1000 грн у відшкодування моральної шкоди

Вирішено питання щодо судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне зясування обставин справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

В письмових запереченнях, які надійшли на адресу апеляційного суду, ОСОБА_2 просила апеляційну скаргу відхилити, як необгрунтовану.

Заслухавши доповідача, осіб, які зявились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що шкода завдана позивачці в результаті пошкодження її майна у зв'язку з залиттям квартири, є такою, що завдана з вини відповідачки, яка є власником, а тому повинна бути нею відшкодована.

Такий висновок є обґрунтованим, оскільки суд дійшов до нього на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, та наявних в ній доказів, яким дана відповідна оцінка. Правильно встановивши юридичну природу виниклих правовідносин, суд застосував закон, який їх регулює.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.8), відповідачка є власником квартири №32 (а.с.59), що знаходиться над квартирою позивачки.

09.05.2015 року відбулося залиття квартири позивачки. Відповідно до акту комісії від 18.06.2015 року, складеного працівниками КП «Дніпровський» ХМР, залиття квартири позивача сталось внаслідок несправності системи холодного водопостачання в квартирі №32 (а.с.11).

Відповідно до локального кошторису на ремонтні роботи від 19.08.2015 року, складеного ТОВ «Південьпроектбуд», вартість робіт та матеріалів необхідних для відновлення пошкодженої квартири позивача складає 4392 грн (а.с.18-20).

Частиною 3 ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом зазначеної норми закону у правовідносинах по відшкодуванню шкоди діє презумпція вини заподіювача шкоди. Обов'язок доказування наявності шкоди та її розміру покладається на позивача, відсутність вини у заподіянні шкоди повинен довести відповідач. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Частиною 1 ст. 190 ЖК України визначено, що підприємства, установи, організації, а також громадяни, які заподіяли шкоду жилим будинкам, жилим приміщенням, інженерному обладнанню, об'єктам благоустрою і зеленим насадженням на прилеглих до будинків ділянках, зобов'язані відшкодувати заподіяну шкоду.

Згідно вимог ст. 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Так надані позивачкою докази містять відповідну інформацію щодо предмета доказування, а саме щодо наявності та розміру шкоди, завданої залиттям квартири, відповідачка в свою чергу не спростувала факт відсутності її вини в завданні шкоди позивачці.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи спір, правильно встановив фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, всебічно та обєктивно перевірив доводи сторін, та наданим доказам дав належну оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення матеріальної шкоди, оскільки у даному випадку факт залиття квартири, власником якої є позивачка, з квартири відповідачки підтверджується зібраними у справі доказами, які не спростовані відповідачкою в ході розгляду справи.

Задовольняючи позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди суд першої інстанції, в межах наданих доказів, врахував вимоги розумності і справедливості, характер дій винної особи, характер та тривалість заподіяння позивачці душевних страждань, вірно керувався нормами матеріального права, а саме, положеннями ст.ст.1167, 1187 ЦК України, за якими моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 ст. 1167 ЦК України.

Крім того, згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом п.п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного суду N 5 від 25 травня 2001 року, N 1 від 27 лютого 2009 року, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Колегія суддів погоджується з визначеним розміром моральної шкоди в сумі 1000 грн, оскільки такий висновок є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на належних доказах, і як такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Зокрема не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо непрофесійності складення ОСОБА_3 про затоплення квартири, оскільки відповідно до п.2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що затверджені Наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, форма якого передбачена додатком № 4. Згідно Додатку № 4 в акті повинні бути відображені: дата складання акту (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім'я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім'я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Як вбачається з вказаного ОСОБА_3 про залиття від 18.06.2015 року, в ньому зазначено дату його складання; прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; описано характер залиття та його причини, а саме, як причину залиття зазначено несправність системи холодного водопостачання квартири №32 що розташована поверхом вище; орієнтовно описано пошкодження, які завдані внаслідок залиття, зокрема зазначено приміщення, яке зазнало впливу води, характер пошкоджень.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 про залиття квартири складений з порушенням закону, є необґрунтованими оскільки комісією було дотримано основних вимог, які викладені в Додатку №4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій.

Оскільки порушень норм матеріального і процесуального права, що можуть слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення в оскаржуваній частині, колегією суддів не встановлено, то підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається, рішення законне та обґрунтоване, а тому скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м.Херсонавід 29 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий С.В. Радченко

Судді: І.А. Капітан

ОСОБА_3