Провадження № 2-о/752/332/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26.09.2016 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Крекотень О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

у серпні 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись в суд з заявою про розірвання шлюбу.

Посилаються на те, що спільне життя у них не склалось, оскільки у них різні погляди на сімейне життя та ведення господарства. Сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважають неможливим.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримав вимоги заяви та просив суд розірвати шлюб.

ОСОБА_2 також в судовому засіданні просив розірвати шлюб.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Частиною 1 ст. 109 СК України встановлено, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 05 грудня 2003 року (а.с. 4).

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 5) 24 березня 2016 року сторони уклали договір про участь у вихованні та утриманні дітей, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондаруком О.П., зареєстрований в реєстрі за № 188.

Вищезазначеному договорі сторони визначили, що син ОСОБА_3, 2008 року народження, за спільною згодою батьків після розірвання шлюбу проживатиме з матір"ю.

Заяви вбачається, що сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер.

Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

При укладенні шлюбу ОСОБА_1 змінила своє прізвище. Заявник подала заяву, в якій просить не змінювати своє прізвище на дошлюбне у випадку задоволення заяви про розірвання шлюбу.

За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, не вбачається за необхідне змінити прізвище заявника на дошлюбне.

З огляду на наведене, заява підлягає задоволенню.

Керуючись ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112, 109 СК України, статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218, 223-226 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 05 грудня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Первомайського міського управління юстиції Луганської області за актовим записом № 266, розірвати.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: