Справа № 204/2372/15-ц
Провадження № 2/204/1718/16
РІШЕННЯ

Іменем України

18 липня 2016 року м.Дніпро

Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Тітової І.В.

з участю секретаря Духневича В.С.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

14 квітня 2015 року до суду надійшов цивільний позов. Заочним рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 03.06.2015р. цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів задоволений частково. Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 09.06.2016р. заочне рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 03.06.2015р. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів скасовано. Справу призначено до розгляду у загальному порядку.

З урахуванням уточнених позовних вимог позивач просить стягнути із ОСОБА_4, 12.08.1982р.н., уродженки ІНФОРМАЦІЯ_1, код платника податків №, на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_6, 25.04.2009р.н., у твердій грошовій сумі 1500грн., щомісячно, починаючи з 14.04.2015р. і до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 31.10.2008р., який було розірвано 19.06.2013р. В період зареєстрованого шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_6, 25.04.2009р.н., який мешкає разом із позивачем за адресою: АДРЕСА_1. Після розлучення в червні 2014р. відповідач разом з сином від першого шлюбу - ОСОБА_7, 08.11.2001р.н. виїхала у Оренбурзьку область. 11.11.2014р. відповідач, під прізвищем ОСОБА_5, зареєструвала шлюб з громадянином ОСОБА_8 - ОСОБА_9, 15.08.1977р.н. В літку 2015 року відповідач разом з чоловіком ОСОБА_9 і неповнолітнім сином ОСОБА_7 виїхала до держави Ізраїль, де її чоловік зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2, і де вона також мешкає разом з ним по теперішній час. 03.06.2014р. між позивачем та відповідачем був укладений договір про визначення місця проживання дитини та участі у її вихованні. Згідно із п.2 вказаного договору місце проживання дитини - ОСОБА_6 за домовленістю батьків визначено із позивачем - його батьком за вказаною адресою реєстрації місця проживання. В зазначеному договорі між батьками не визначена домовленість про порядок участі відповідача в матеріальному утриманні дитини, у звязку з чим позивач вимушений звертатися до суду з цим позовом. З моменту виїзду відповідачки за межі України (кінець 2013 року), вона не приймала участі у вихованні і матеріальному утриманні дитини. До заяви про перегляд заочного рішення представник відповідачки - ОСОБА_10 приєднала копії грошових переказів, зроблених від імені ОСОБА_5 або ОСОБА_4, а саме: 13.09.2014р. з Ізраїлю на суму 50 доларів США, 02.02.2015р. з Оренбургу на суму 3000 російських рублів, 15.12.2015р. з Ізраїлю на суму 100 доларів США. На теперішній час ОСОБА_6 виповнилось 7 років і 01.09.2016р. він почне навчання у І класі середньої загальноосвітньої школи №62 Дніпровської міської ради. У звязку з вказаними обставинами, в окремій кімнаті сина необхідно було замінити меблі та приладдя для його успішного навчання, для чого позивач купив такі меблі: стіл компьюторний ольха вартістю 1050грн., диван ОСОБА_3 вартістю 3900грн., комод ольха вартістю 870грн., полиця настінна вартістю 350грн., шафа кутова вартістю 2950грн., пенал ольха вартістю 1090грн., всього на суму - 10210 грн. Для сина - першокласника необхідно обновити гардероб: придбати шкільну форму, сезонне взуття, спортивну форму для зайняття фізкультурою, шкільний рюкзак, різноманітні шкільні канцтовари, підручники. Крім того, для інтелектуального розвитку дитини необхідно купувати різноманітні ігри, вартість яких є значною. Враховуючи наведені докази і обставини, які заслуговують на увагу, вважає, що відповідач повинна надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_11 в розмірі 1500грн. щомісячно до його повноліття.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили задовольнити позов.

У судовому засіданні представник відповідача проти позовних вимог заперечувала та просила відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що у сторін є спільна малолітня дитина син ОСОБА_11, 25 квітня 2009р.н. (а.с.3).

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторони у справі та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Дитина на цей час проживає разом з батьком і знаходяться на повному утриманні та матеріальному забезпеченні позивача.

03 червня 2014 року між сторонами був укладений договір про визначення місця проживання дитини та участі у її вихованні, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_12 за реєстром № 1007 (а.с130-131).

Згідно із п.2 вказаного договору місце проживання дитини - ОСОБА_6 за домовленістю батьків визначено зі позивачем - його батьком за адресою реєстрації місця проживання.

У зазначеному договорі між батьками не визначена домовленість про порядок участі матері ОСОБА_6 в матеріальному утриманні дитини.

Відповідно до Конституції України, ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. А отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно з ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2016 року - 1167грн., з 1 травня - 1228грн., з 1 грудня - 1313грн.

При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина мешкає разом із позивачем та потребує утримання, та те, що відповідач є працездатною має нерегулярний, мінливий дохід, а також має на утриманні малолітню дитини ОСОБА_7, 08.11.2001р.н.

Статтями 183, 184 СК України встановлено можливість визначення розміру аліментів у частці від заробітку батька або в твердій грошовій сумі. Зокрема, ст.184 СК України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Оскільки відповідач має нерегулярний, мінливий дохід суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі.

Визначаючи розмір, порядок сплати та суму аліментних зобов`язань суд виходить з такого.

Згідно з ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Наявність товарних чеків, квитанцій, наданих позивачем на підтвердження необхідності стягнення аліментів саме у сумі 1500грн. свідчить лише про особливий характер потреби їх придбання та понесення позивачем додаткових витрат на утримання дитини, пов'язаних з розвитком його здібностей, а не купівлі необхідних речей.

Відповідно до вимог ст.ст.59,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Оскільки відповідач є матірю малолітньої дитини сина ОСОБА_11, який проживає разом із позивачем, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі підлягають частковому задоволенню, оскільки, відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, а також має на утриманні неповнолітню дитину - ОСОБА_7, 08.11.2001р.н., у звязку з чим не зможе сплачувати аліменти у розмірі 1500грн. на дитину, що може призвести до виникнення заборгованості по сплаті аліментів та наслідків, які із цього випливатимуть. Крім того, із наданих представником відповідача чеків та квитанцій випливає також, що відповідач у справі бере участь у матеріальному забезпеченні дитини, хоча і нерегулярно, купуючи їй необхідні речі та передаючи посилки, що не заперечувалось позивачем у справі.

Згідно з п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст.ст.88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_4, 12.08.1982р.н., зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини сина ОСОБА_6, 25.04.2009р.н. у твердій грошовій сумі 500 (пятсот) грн. щомісячно, починаючи з 14 квітня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць.

У задоволенні цивільного позову в іншій частині відмовити.

Стягнути із ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три)грн.60коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 22 липня 2016 року.

Суддя І.В. Тітова