Справа № 343/596/16-ц
Провадження № 22-ц/779/1602/2016
Головуючий у 1 інстанції Монташевич С. М.
Суддя-доповідач Горблянський Я.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Горблянського Я.Д.

суддів Девляшевського В.А., Малєєва А.Ю.

секретаря Капущак С.В.

з участю: представників апелянта - ОСОБА_2, ОСОБА_3

позивача ОСОБА_4 та його представників ОСОБА_5,

ОСОБА_6, ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Державної установи «Івано-Франківський обласний лабораторний центр Держсанепідемслужби України», третя особа без самостійних вимог директор Державної установи «Івано-Франківський обласний лабораторний центр Держсанепідемслужби України» ОСОБА_8, про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної та матеріальної шкоди, за апеляційною скаргою директора Державної установи «Івано-Франківський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» ОСОБА_8 на рішення Долинського районного суду від 17 червня 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_4 звернувся з позовом до Державної установи «Івано-Франківський обласний лабораторний центр Держсанепідемслужби України», третя особа без самостійних вимог директор Державної установи «Івано-Франківський обласний лабораторний центр Держсанепідемслужби України» ОСОБА_8, про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної і матеріальної шкоди, мотивуючи тим, що його незаконно звільнено з посади завідувача Долинського міськрайонного відділу Державної установи «Івано-Франківський обласний лабораторний центр Держсанепідемслужби України» з 23 лютого 2016 року.

Рішенням Долинського районного суду від 17 червня 2016 року позов ОСОБА_4 до Державної установи «Івано-Франківський обласний лабораторний центр Держсанепідемслужби України», третя особа без самостійних вимог директор Державної установи «Івано-Франківський обласний лабораторний центр Держсанепідемслужби України» ОСОБА_8, про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної та матеріальної шкоди - задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_4 на посаді завідувача Долинського міськрайонного відділу Державної установи «Івано-Франківський обласний лабораторний центр Держсанепідемслужби України» з 23 лютого 2016 року.

Визнано незаконним та скасовано наказ Державної установи «Івано-Франківський обласний лабораторний центр Держсанепідемслужби України» №120-к «Про звільнення ОСОБА_4.» від 22.02.2016 року.

Стягнуто з Державної установи «Івано-Франківський обласний лабораторний центр Держсанепідемслужби України» на користь ОСОБА_4 16168 грн. 80 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 23 лютого 2016 року по 17 червня 2016 року та 1500 грн. моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду в частині поновлення на роботі, та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі місячного платежу допущено до негайного виконання.

Стягнуто з Державної установи «Івано-Франківський обласний лабораторний центр Держсанепідемслужби України» в дохід держави 1102 грн. 40 коп. судового збору.

На дане рішення директор Державної установи «Івано-Франківський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на його необґрунтованість, неналежну оцінку судом доказів, та порушення норм матеріального і процесуального права.

Так, судом не враховано та не надано належної оцінки тій обставині, що позивачем не заперечувався факт своєї бездіяльності, та порушення п.2.1.2 посадової інструкції завідувача Долинського міськрайонного відділу, і внаслідок бездіяльності позивача було допущено порушення вимог ч.8 ст.30 ЗУ «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення» ч.1, ст.11, ч.1.ст.36, ч.1, 2 ст.37 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб». При накладенні дисциплінарного стягнення Державною установою було враховано попередню роботу працівника, яка була незадовільною, що підтверджується довідкою про надання консультативно-методичної допомоги та оцінку діяльності Долинського міськрайонного відділу від 17-18 лютого 2016 року та доповідною запискою завідувача відділення організації епідеміологічних дослідження ОСОБА_9. Враховуючи вищезазначене, при звільненні ОСОБА_4 було дотримано всіх вимог законодавства про працю.

Також апелянт зазначає, що позивач відмовлявся надати свої пояснення про причини виявлених порушень, та безпідставно не з'являвся до Державної установи для отримання трудової книжки, та письмового ознайомлення з наказом про звільнення. Наказ про звільнення неодноразово надсилався позивачу факсом та на електронну пошту. 22.02.2016 року один із надісланих факсом примірників наказу було вручено позивачу, що підтверджується відповідним листом в матеріалах справи.

З цих підстав, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В судовому засіданні представники апелянта вимоги апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити.

Позивач та його представники доводів апеляційної скарги не визнали та просили її відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно із ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виник спір з приводу незаконного звільнення ОСОБА_4 з роботи.

Згідно копії трудової книжки, що міститься в матеріалах справи, 9 серпня 1976 року ОСОБА_4 був прийнятий на посаду лікаря по гігієні харчування в Долинську райсанепідстанцію. 02 січня 2013 року в порядку переведення прийнятий на посаду завідувача відділення організації санітарно-гігієнічних досліджень Долинського районного структурного підрозділу ДУ «Івано-Франківський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України», про що свідчить копія наказу № 305-к від 02 січня 2013 року (т. 3 а.с. 22). 14 березня 2013 року наказом № 643-к (т. 3 а.с. 23) позивача було призначено на посаду завідувача відділу Долинського районного структурного підрозділу ДУ «Івано-Франківський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України», який 31 липня 2015 року згідно наказу № 580-к (т. 3 а.с. 24-26) перейменований на Долинський міськрайонний відділ ДУ «Івано-Франківський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України», що також підтверджується світлокопією трудової книжки позивача ( т. 2 а.с. 14-15, 23-24).

Наказом №120-к від 22.02.2016 року ОСОБА_4 було звільнено з роботи з 22 лютого 2016 року з посади завідувача Долинського міськрайонного відділу ДУ «Івано-Франківський ОЛЦ ДСЕС України» відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України.

Вказаний наказ було винесено на підставі доповідних записок завідувача відділення організації епідеміологічних досліджень ОСОБА_9, завідувача відділення особливо небезпечних інфекцій ОСОБА_10, завідувача вірусологічної лабораторії ОСОБА_11, довідки про оцінку діяльності Долинського міськрайонного відділу Державної установи від 17 лютого 2016 року, а також акту про відмову від надання письмового пояснення завідувачем Долинського міськрайонного відділу ОСОБА_4 щодо причин не проведення протиепідемічних та обмежувальних протиепідемічних заходів, передбачених санітарно-гігієнічними та санітарно-протиепідемічними правилами і нормами, стосовно хворих на вірусний гепатит А, контактних осіб та бактеріоносіїв, виявлених на території Долинського району Івано-Франківської області у вогнищі інфекційного захворювання на вірусний гепатит А, за одноразове грубе порушення трудових обов'язків, яке полягало в невиконанні вимог ч. 8 ст. 30 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 36 та ч. 1 і ч. 2 ст. 37 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», що спричинило виникнення неблагополучної епідемічної ситуації у Долинському районі Івано-Франківської області, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 147 КЗпП України.

Інспектору з кадрів (ОСОБА_12) наказано ознайомити з наказом ОСОБА_4 під розписку. Копію вказаного наказу ОСОБА_4 отримав 10 березня 2016 року (т. 1 а.с. 148).

Судом першої інстанції встановлено, що на факсограмі вищевказаного наказу міститься відмітка про його поступлення від Івано-Франківської обл. СЕС факс № 8034 27 52853 22 лютого 2016 о 18.42 год. (т. 1 а.с. 29). Копія наказу електронною поштою поступила у Долинський міськрайонний відділ ДУ «Івано-Франкіський ОЛЦ ДСЕС» 23 лютого 2016 року о 09.30 год., про що свідчить штамп про отримання документу. Того ж дня на копії наказу накладена резолюція із зобов`язанням М. Киндус повідомити ОСОБА_4 (т.1 а.с. 30).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний, зокрема, у випадку одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу).

Виходячи з аналізу вказаного положення, норма КЗпП України передбачає наявність умов для такого звільнення, а саме: одноразове та грубе порушення трудових обов`язків, а не триваюче неналежне виконання своїх обов`язків, керівником.

Згідно з ч. 3 ст. 149 КЗпП України при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Пунктом 27 постанови пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (зі змінами) роз'яснено, що, вирішуючи питання про законність звільнення на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України за одноразове грубе порушення трудових обов'язків, та з'ясовуючи, чи є порушення трудових обов'язків грубим, суд повинен виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано (могло бути завдано) шкоду.

Виходячи з правової позиції Верховного Суду України у постанові від 21 травня 2014 року (справа № 6-33цс14), вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов'язків грубим, суд повинен виходити з характеру проступку, обставин за яких воно вчинено, та істотності наслідків порушення трудових обов'язків. При цьому суд повинен встановити не тільки факт невиконання працівником обов'язку, який входить до кола його трудових обов'язків, а й можливість виконання ним зазначеного обов'язку за встановлених судом фактичних обставин справи, тобто встановити вину працівника та наявність причинного зв'язку між невиконанням працівником трудових обов'язків і негативними наслідками, які настали внаслідок такого порушення.

На думку колегії суддів суд першої інстанції прийшов до необгрунтованого висновку що дії (бездіяльність) ОСОБА_4 не можна вважати грубим порушенням трудових обов'язків, оскільки відповідачем надано докази того, що в посадові обов'язки ОСОБА_4 входило проведення протиепідемічних та обмежувальних протиепідемічних заходів, передбачених санітарно-гігієнічними та санітарно-протиепідемічними правилами і нормами, стосовно хворих на вірусний гепатит А, контактних осіб та бактеріоносіїв, виявлених на території Долинського району у вогнищі інфекційного захворювання на вірусний гепатит; що він міг провести вказані заходи за відсутності відповідних наказів щодо організації їх проведення зі сторони Долинського міськрайонного управління Держсанепідслужби в Івано - Франківській області.

Згідно Положення про Головне управління Держсанепідслужби в Івано-Франківській області серед інших покладених на неї завдань здійснює санітарні заходи щодо охорони території Івано-Франківської області від занесення та поширення особливо небезпечних і небезпечних інфекційних хвороб (п.4.2, Т-1, реалізує першочергові заходи щодо профілактики інфекційних хвороб, професійних захворювань, масових інфекційних захворювань та інше.(п.4.1, 4.15,4.19,4.20 Т-1). Головне управління Держсанепідслужби здійснює свої повноваження як безпосередньо, так і через і через власні структурні підрозділи( п.8 Положення).

Відповідно до п.4.1 Статуту ( Т- 1, а.с.212) метою Центру є забезпечення проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань у сфері санітарного та епідеміологічного благополуччя населення, проведення державного обліку інфекційних і професійних захворювань та отруєнь, розслідування причин і умов виникнення інфекційних захворювань, отруєнь, радіаційних аварій.

Відповідно до Положення від 07.09.2015 р. ( Т-1, а.с.40) Долинський міськрайонним відділ ДУ «Івано-Франківський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» є санітарно - профілактичним закладом охорони здоров'я, основним завданням якого є забезпечення проведення лабораторних інструментальних досліджень і випробувань у сфері санітарно епідеміологічного благополуччя.

Відділ планує свою діяльність на основі планів територіального органу управління Держсанепідслужби України, а також планів органу управління.(п.1.3).

Згідно п 2.1 (т-1, а.с.37) посадової інструкції завідувача Долинського міськрайонного відділу він організовує і планує роботу відділу на основі планів Державної установи «Івано-Франківський обласний лабораторний центр Держсанепідемслужби України», в тому числі і по дослідженню розповсюдження професійних, інфекційних захворювань, масових інфекційних захворювань(отруєнь), а також проведення дезінфекційних заходів (п.2.1.2. Інструкції).

Матеріалами справи підтверджується, що протягом січня-лютого 2016 року зафіксовані випадки захворювання на завізний вірусний гепатит А трьох осіб, хоча такі випадки не є пов'язані між собою, вогнища заражень знаходилися поза межами Долинського району, однак дані особи є мешканцями сіл Ангелівка, Лолин, Станкіці Долинського району і проходили лікування в інфекційному відділі Долинської районної лікарні (Т-2 а.с159).

При вірусному гепатиті А єдиним джерелом збудника захворювання є людина, яка найбільш небезпечна для оточуючих в період останніх днів інкубаційного періоду та початку захворювань.

Основним фактором передачі при вірусному гепатиті є вода, харчові продукти, також хвороба передається через різні предмети в побуті.

При інфекційному захворюванні на вірусний гепатит А хворий є небезпечний для оточуючих.

Тому при отриманні екстренного повідомлення про випадок реєстрації інфекційного захворювання, співробітники лабораторного центру повинні вийти в осередок вірусного гепатиту А, необхідно встановити джерело інфекції та своєчасно ізолювати для того, щоб запобігти подальшій передачі вірусу від однієї людини до іншої, виявити коло контактних осіб, провести відбір проб води для досліджень, провести заходи по знищенню вірусу в житлових будинках шляхом дезінфекції.

Однак, позивач в порушення вимог чинного законодавства та посадової інструкції, як лікар загальної гігієни, в обов'язки якого входило вчинення цих дій та при можливості такого виконання, не організував дезінфекцію житлових приміщень та відбір води з колодязів у господарствах, де проживали хворі, що призвело до реального ризику зараження для оточуючих, і стало основною умовою для його звільнення.

Фактичні обставини, які викладені у наказі, знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

Посилання позивача на те що при його звільненні було допущено порушення норм трудового законодавства і що звільнений він через неприязні відносини з керівництвом лабораторії, а також що при надзвичайних ситуаціях він діяти тільки по вказівці безпосереднього керівництва, не знайшло свого підтвердження та суперечать положенню та інструкції.

Порушення, за які звільнений з роботи позивач і зазначені в наказі, мають одноразовий характер, тому є важливим елементом при застосуванні ч. 1 ст. 41 КЗпП України.

Виходячи з системного аналізу наведених вимог законодавства та враховуючи зібрані по справі докази, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що суд першої інстанції прийшов до необґрунтованого висновку про задоволення позову і поновив ОСОБА_4 на роботі.

Колегія суддів вважає що рішення судом першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст.303,307,309,313-314,316,317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу директора Державної установи «Івано-Франківський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» ОСОБА_8 - задоволь - нити.

Рішення Долинського районного суду від 17 червня 2016 року скасувати

Постановити нове рішення.

В позові ОСОБА_4 до Державної установи «Івано-Франківський обласний лабораторний центр Держсанепідемслужби України», третя особа без самостійних вимог директор Державної установи «Івано-Франківський обласний лабораторний центр Держсанепідемслужби України» ОСОБА_8, про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної та матеріальної шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Я.Д. Горблянський

Судді: В.А. Девляшевський

А.Ю. Малєєв