У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дем'яносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору, стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 10 травня 2011 року між нею та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 було укладено договір про надання послуг № 10/05-1, за умовами якого відповідач взяв на себе зобов'язання надати послуги, спрямовані на набуття у власність рухомого або нерухомого майна за договором довічного утримання, укладеного з третіми особами, а позивач зобов'язувалася оплатити надані послуги на умовах, визначених договором. Фактично у нею була домовленість з фірмою «ІНФОРМАЦІЯ_1» про те, що вона мала сплатити посередницькі послуги за отримання у власність квартири, яка належить на праві власності ОСОБА_4 11 травня 2011 року між нею та ОСОБА_5 був укладений договір довічного утримання (догляду), згідно якого ОСОБА_4 передав їй у власність квартиру АДРЕСА_1, а остання зобов'язувалася довічно утримувати (доглядати) ОСОБА_4 На виконання умов договору про надання послуг від 10 травня 2011 року, позивач сплатила відповідачу суму коштів у розмірі 116 750 грн, що є еквівалентом 14 684 доларів США. ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 помер. Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2013 року, яке набрало законної сили, було визнано недійсним з моменту його вчинення договір довічного утримання (догляду), укладений 11 травня 2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5, який посвідчений приватним нотаріусом Кравченко О.П. та зареєстрований у реєстрі за № 384. Крім того, позивач вказувала на те, що вказаним рішенням суду було стягнуто з неї суму коштів у розмірі 12 662 грн, що є збитками, які вона понесла не з власної вини, а з вини відповідача. Також, їй було завдано моральної шкоди. Позивач з урахуванням уточнених позовних вимог просила визнати недійсним з моменту укладення договір про надання послуг, укладений 10 травня 2011 року між нею та ОСОБА_3, з підстав того, що він є удаваним; стягнути з відповідача грошову компенсацію у розмірі 14 686 доларів США, понесені збитки у розмірі 12 662 грн, а також 100 тис. грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25 лютого 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 16 686 доларів США.

У решті позову відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 лютого 2015 року в частині стягнення грошових коштів у розмірі 16 686 доларів США скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду в частині розподілу судових витрат скасовано.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення грошових коштів в порядку ст. 309 ЦПК України та в цій частині ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, дійшов обґрунтованого висновку про те, що суд першої інстанції установивши наявність у сторін договірних правовідносин та відсутність підстав для визнання договору про надання послу № 10/05-1 недійсним, у порушення вимог ст. 213 ЦПК України, помилково до виниклих між сторонами правовідносин застосував положення ст. 1212 ЦК України.

Доводи скарги висновки суду не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження на рішення апеляційного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору, стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В. Дем'яносов