АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Борисової О.В., Пікуль А.А.

секретар: Дрозд Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 16 травня 2016 року у цивільній справі за заявлю ОСОБА_1, зацікавлені особи: ОСОБА_2, Головне Управління юстиції у м. Києві, про встановлення факту, що має юридичне значення,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/9746/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Васильєва Н.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16 травня 2016 року залишено без розгляду заяву ОСОБА_1, зацікавлені особи: ОСОБА_2, Головне Управління юстиції у м. Києві, про встановлення факту, що має юридичне значення.

Не погодившись із такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Зазначає, що ніякого спору про право не існує, а тому зроблений в ухвалі висновок про наявність такого спору є помилковим.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5, ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити з наведених в ній підстав.

В судове засідання представник Головного Управління юстиції у м. Києві не з'явився, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить зворотнє повідомлення про вручення поштового відправлення, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, в червні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просила встановити факт родинних відносин між нею та ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, з метою оформлення спадщини.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20 серпня 2015 року відкрито провадження у справі за вказаною заявою ОСОБА_1 (а.с.116).

16 травня 2016 року Печерським районним судом м. Києва заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення було залишено без розгляду на підставі п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК України.

Постановляючи ухвалу про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції виходив із того, що з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з п. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до положень п. 5 ч. 2 цієї статті суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 1 ст. 256 ЦПК України визначено справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема,факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до ч.2 вказаної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У відповідності до вимог п.1 ч.4 ст. 256 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Згідно з роз'ясненнями викладеними в п.5 постановиПленуму Верховного Суду України № 5 від 25 травня 1998 року«Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суддя зобов'язаний провести підготовчі дії, зокрема, з'ясувати, які фізичні особи та організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, у необхідних випадках запропонувати заявникові та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них.

Як убачається з матеріалів справи, у поданій заяві ОСОБА_1 просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт родинних відносин між нею та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, визнавши їх рідними донькою та батьком, з метою отримання спадщини після померлого ОСОБА_6

Разом з тим, розглядаючи заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, суд першої інстанції не з'ясував кола заінтересованих осіб у вирішенні даної справи, судом не було перевірено наявність чи відсутність спадкової справи, що перешкоджає зробити однозначний висновок про наявність чи відсутність спору про право.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув, та дійшов передчасного висновку про наявність спору про право та залишення заяви без розгляду.

Крім того, постановляючи ухвалу про залишення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення без розгляду, суд першої інстанції не зазначив між ким існує спір про право та не навів мотивів на підтвердження такого висновку, а лише обмежився цитуванням положень п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК України.

Таким чином, судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і відповідно до ч.1 ст. 311 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 311, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 16 травня 2016 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: О.В. Борисова

А.А.Пікуль