Справа № 712/8635/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2016 року суддя Соснівського районного суду м. Черкаси Троян Т.Є., розглянувши заяву адвоката позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Центральний відділ державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, УДАІ ГУМВС України в Київській області про визнання правочину недійсним і застосування двосторонньої реституції, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить в якості забезпечення позову накласти арештна все майно, яке належить на праві власності відповідачу ОСОБА_3 в межах ціни позову.

Позивач вважає, що існує реальна загроза невиконання рішення суду, оскільки відповідач по справі може відчужити своє майно на користь невідомих осіб, що ускладнить або навіть зробить неможливим виконання рішення суду по даній справі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява позивача про забезпечення позову є такою, що не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог пересвідчитися, зокрема, в тому що, між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог; дані про особу відповідача; а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Судом встановлено, що в заяві про забезпечення позову не надано доказів належності відповідачу ОСОБА_3 на праві приватної власності будь-якого нерухомого чи рухомого майна та не зазначено, на яке саме майно необхідно накласти арешт. Крім того, позивачем не обґрунтовані доводи, які б дали суду підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, також не надано доказів, які б підтверджували наміри відповідача здійснити відчуження рухомого чи нерухомого майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву адвоката позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Центральний відділ державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, УДАІ ГУМВС України в Київській області про визнання правочину недійсним і застосування двосторонньої реституції залишити без задоволення.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий: Т.Є.Троян