Справа №469/1216/15-ц 02.08.2016 02.08.2016 02.08.2016
Провадження №22-ц/784/1804/16
Справа № 469/1216/15-ц Головуючий першої інстанції: Тавлуй В.В.
Провадження № 22-ц/784/1804/16 Суддя-доповідач Апеляційного суду: Коломієць В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі

головуючого Коломієць В.В.

суддів Довжук Т.С., Шолох З.Л.

із секретарем судового засідання Тищенко Л.С.,

за участю: представника позивачки ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Краснопільська» на заочне рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 09 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Краснопільська» (далі - ПСП «Агрофірма «Краснопільська») про розірвання договору оренди земельної ділянки,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернулася з позовом до ПСП «Агрофірма «Краснопільська» про розірвання договору оренди земельної ділянки.

Позивачка зазначала, що після смерті свого батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, вона 25 липня 2014 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 11, 4778 га, розташовану в межах території Краснопільської сільської ради Березанського району Миколаївської області, яка належала її батькові на підставі Державного акта на право власності на землю серії НОМЕР_1 від 29 вересня 2004 року. Після цього їй стало відомо про те, що дана земельна ділянка знаходиться в оренді у відповідача на підставі укладеного зі спадкодавцем договору оренди від 15 січня 2007 року, зареєстрованому у Березанському реєстраційному окрузі 16 квітня 2007 року за № 50.

Як вказала позивачка, бажаючи самостійно обробляти свою земельну ділянку, вона звернулася до ПСП «Агрофірма «Краснопільська» із заявою про дострокове припинення договору оренди землі, однак, відповідач відмовився від розірвання договору. На її думку, відмова відповідача достроково розірвати договір оренди є неправомірною та такою, що суперечить законодавству та умовам договору.

Посилаючись на викладене, просила розірвати договір оренди земельної ділянки від 15 січня 2007 року за №164, укладений між ОСОБА_5 та ПСП «Агрофірма Краснопільська».

Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на те, що договір оренди землі відповідає вимогам діючого законодавства України, обов'язки орендаря виконуються ним відповідно до вимог законодавства та договору оренди землі, а редакція пункту 40 договору оренди не свідчить про досягнення сторонами згоди щодо можливості розірвання договору оренди в зв'язку із переходом права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи.

Заочним рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 09 лютого 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено. Розірвано договір оренди земельної ділянки від 15 січня 2007 року за № 164, укладений між ОСОБА_5 та ПСП «Агрофірма Краснопільська», зареєстрований у Березанському реєстраційному окрузі 16.04.2007 року за № 50. Розподілені судові витрати.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позову.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на викладене.

Правовідносини щодо оренди землі врегульовані Цивільним Кодексом України, Законом України "Про оренду землі" (далі - Закон), який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами в застосуванні щодо даних правовідносин.

Статтями 31, 32 Закону передбачені випадки припинення договору оренди землі, в тому числі й шляхом його дострокового розірвання за рішенням суду.

Частиною 4 ст. 32 Закону України "Про оренди землі" визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Аналогічні норми містяться і в частин 1, 2 ст.651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінений або розірваний за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 15 січня 2007 року батько позивачки - ОСОБА_5 - уклав з ПСП "Агрофірма Краснопільська" договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого орендодавцем передано відповідачеві у платне користування на умовах оренди строком на 10 років належну йому на праві власності земельну ділянку площею 11,4778 га, яка знаходиться на території Краснопільської сільської ради Березанського району Миколаївської області. Договір оренди зареєстровано у Березанському реєстраційному окрузі 16 квітня 2007 року за №50 (а.с.83-88).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. Власником вищевказаної земельної ділянки відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом, від 25 липня 2014 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності є позивачка ОСОБА_4 (а. с. 9, 15-18).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції вірно виходив з того, що позивачка як новий власник земельної ділянки скористалася своїм правом на розірвання договору оренди, передбаченим п. 40 договору та бажає самостійно використовувати здану її батьком в оренду земельну ділянку.

Так, пунктом 38 договору визначено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін, рішенням суду на вимогу однієї сторони лише внаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Зі змісту п. 40 договору оренди слідує, що сторони домовились, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для зміни умов або розірвання договору.

За таких обставин суд, задовольняючи позовні вимоги, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачка, яка набула право власності на орендовану земельну ділянку після смерті орендодавця, як новий власник, має право в односторонньому порядку розірвати договір оренди.

Посилання апеляційної скарги щодо наявності виправлень в п. 40 договору оренди землі не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки вказаний пункт містить закреслення запропонованих в бланку договору можливих варіантів його умов, а не виправлення тексту договору. Зміст вказаного пункту договору є чітким і зрозумілим. До того ж у такому ж варіанті тексту відбулася державна реєстрація вказаного договору (а.с. 83-88). За такого наведені доводи апеляційної скарги підлягають відхиленню.

Доводи апеляційної скарги щодо належного виконання умов договору оренди землі, також не заслуговують на увагу, оскільки вказані обставини не впливають на спірні правовідносини.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Краснопільська» відхилити, а заочне рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 09 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді Т.С. Довжук

З.Л. Шолох