УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до державного підприємства «Львіввугілля» про стягнення моральної шкоди у зв'язку з втратою чоловіка внаслідок нещасного випадку на виробництві, за касаційною скаргою державного підприємства «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта «Степова» на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 06 жовтня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Львівської області від 01 лютого 2016 року,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом, в якому просила стягнути з державного підприємства «Львівугілля» на її користь 243 600 грн відшкодування моральної шкоди, спричиненої смертю її чоловіка ОСОБА_5 при виконанні трудових обов'язків на відокремленому підрозділі «Шахта «Степова» державного підприємства «Львіввугілля».

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_4 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 з 23 жовтня 1997 року до часу його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Від шлюбу в них є двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, який визнаний інвалідом з дитинства.

Чоловік позивача 19 лютого 1996 року був прийнятий учнем гірничого робітника підземного на шахту № 2 «Червоноградська» державного підприємства «Львіввугілля», де пропрацював до 26 серпня 1999 року. У період з 23 листопада 1999 року по 18 листопада 2004 року працював гірником очисного забою на шахті «Межирічанській» державного підприємства «Львіввугілля», а 08 лютого 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 року, до часу смерті, - підземним гірником очисного забою п'ятого розряду на ВП «Шахта «Степова» ДП «Львіввугілля».

Загалом підземний стаж ОСОБА_5 на вугільних шахтах ДП «Львіввугілля» за професією підземний гірник очисного забою складає 14 років 3 місяці (загальний стаж - 23 роки 7 місяців). 10 жовтня 2014 року чоловік позивача - ОСОБА_5 під час виконання робіт у першу зміну (8.00 год. - 14.00 год.) на дільниці з видобування вугілля ВП «Шахта «Степова» ДП «Львіввугілля», загинув внаслідок ураження технічним електричним струмом, про що складено акт про нещасний випадок.

Внаслідок раптової загибелі ОСОБА_5 позивач та її неповнолітні діти зазнали неймовірних душевних страждань, життя їхньої сім'ї зазнало значних негативних змін. Позивач вказала, що для неї є проблема із подальшим життям і вихованням сина ОСОБА_6, який є інвалідом з дитинства.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 06 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 01 лютого 2016 року, позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з державного підприємства «Львіввугілля» на користь ОСОБА_4 150 000 грн відшкодування моральної шкоди у зв'язку з втратою чоловіка внаслідок нещасного випадку на виробництві. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Відповідач, не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Дослідившиматеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідност. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку щодо відсутності правових підстав для його скасування.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що з 19 дютого1996 року ОСОБА_5 працював на підприємствах відповідача, у тому числі із 08 лютого 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 року на ВП «Шахта «Степова» ДП «Львіввугілля».

Згідно акту про нещасний випадок Форми Н-1 №14 від 07 листопада 2014 року та акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку Форми Н-5 від 06 листопада 2014 року ОСОБА_5 загинув під час виконання робіт у першу зміну (8.00 год. - 14.00 год.) на дільниці з видобування вугілля ВП «Шахта «Степова» ДП «Львіввугілля», внаслідок ураження технічним електричним струмом.

Відповідно до висновків комісії із спеціального розслідування нещасного випадку, що стався ІНФОРМАЦІЯ_3 року об 11 год. 30 хв. на ВП «Шахта «Степова» ДП «Львіввугілля», внаслідок якого загинув ОСОБА_5, основною причиною настання даного нещасного випадку було порушення технологічного процесу, а супутніми причинами - незадовільний стан електрообладнання по 122 розвідувальному штреку, до яких призвело ряд порушень законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та безпеки ведення гірничих робіт з боку адміністрації ВП «Шахта «Степова» ДП «Львіввугілля». Серед осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, зазначено і ОСОБА_5, який порушив пункти 2.3 «Заходів безпеки при транспортуванні обладнання волоком по підошві гірничих виробок» до «Паспорту виймальної дільниці лави №122 пл.п 7н», п.п. 1.8.1, 1.8.8., 3.3 «Інструкції з охорони праці для гірника очисного забою».

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_4 у зв'язку зі смертю чоловіка завдана моральна шкода, яка підлягає стягненню на підставі статті 1168 ЦК України.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, задовольняючи позовні вимоги правильно визначився з характером правовідносин, які виникли між сторонами, надав оцінку доказам у справі, правомірно застосував до них статтю 1168 ЦК України, обґрунтовано дійшов висновку про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди в розмірі 150 000 грн, яка співмірна стражданням позивача у зв'язку зі смертю її чоловіка.

Висновки судів узгоджуються з роз'ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами).

Доводи відповідача, викладені в касаційній скарзі аналогічні доводам, викладеним у апеляційній скарзі, були предметом перевірки апеляційним судом та були відхилені.

При вирішенні даної справи судами першої та апеляційної інстанцій правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу державного підприємства «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта «Степова» відхилити.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 06 жовтня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Львівської області від 01 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
В.С. Висоцька
В.М. Колодійчук