ухвала

іменем україни

25 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Карпенко С.О., Фаловської І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа - Служба у справах дітей Крижопільської районної державної адміністрації, про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом зняття з реєстрації, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 23 грудня 2015 року та рішення апеляційного суду Вінницької області від 15 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом у своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5, обґрунтовуючи його тим, що сторони у справі, шлюб між якими розірваний в жовтні 2014 року, разом з сином зареєстровані і мешкають в квартирі АДРЕСА_1, що належить до комунальної власності.

Позивач зазначає, що з січня 2015 року відповідач чинить перешкоди їй та синові у користуванні житлом, не впускає їх у квартиру, через що вони вимушені мешкати у знайомих та звернутися в суд з даним позовом.

У квітні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду із зустрічним позовом, обґрунтовуючи його тим, що спірну квартиру у 1991 році отримала його мати на склад сім'ї з чотирьох осіб.

Після реєстрації у 1999 році шлюбу з ОСОБА_4 остання також вселилася у вказану квартиру, та в подружжя народився син ОСОБА_5.

У жовтні 2014 році шлюб між сторонами у справі був розірваний, після чого ОСОБА_4 з сином добровільно вибули на постійне місце проживання в квартиру АДРЕСА_2, яка належить їй на праві власності.

Посилаючись на вищевикладене, ОСОБА_6 просив суд визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право користування спірною квартирою, зняти її з реєстрації у цьому помешканні.

Рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 23 грудня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа - Служба у справах дітей Крижопільської районної державної адміністрації, про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом зняття з реєстрації відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 15 лютого 2016 року рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 23 грудня 2015 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5, до ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням скасовано.

Позов ОСОБА_4 задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_6 усунути перешкоди ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5, в користуванні квартирою АДРЕСА_1, забезпечити вільний доступ до цієї квартири та передати ключі від вхідних її дверей.

В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 243 грн 60 коп. судового збору, сплаченого при поданні в суд позовної заяви, 267 грн 90 коп. з оплати апеляційної скарги, 4 384 грн 80 коп. у відшкодування витрат з оплати правової допомоги.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій в частині відмови у задоволенні зустрічного позову та ухвалити нове рішення про задоволення позову, а в частині задоволення позову ОСОБА_4 рішення апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5, до ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, апеляційний суд виходив з встановлення факту створення відповідачем ОСОБА_6 штучних перешкод позивачу та сину у користуванні квартирою, куди ОСОБА_4 вселилась на законних підставах та де народився їх син.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з відсутності доказів добровільного виселення ОСОБА_4 та сина ОСОБА_6, а належних та допустимих доказів наявності у власності ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_2 суду не надано.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, про те, що судами не з'ясовано, хто із сторін є наймачем житлового приміщення, а хто являється членом сім'ї наймача, є безпідставними, не спростовують висновків апеляційного суду про те, що сторони у справі та їх неповнолітній син зареєстровані в цій квартирі на законних підставах та є квартиронаймачами житла у власника - селищної ради.

Твердження ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_4 не є позивачем у справі є безпідставними, оскільки згідно з позовною заявою ОСОБА_4 зверталась до суду за захистом своїх прав та прав неповнолітнього сина.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, про те, що судами належним чином не встановлено наявність у самої ОСОБА_4 перешкод у користуванні спірною квартирою, є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 23 грудня 2015 року в частині, яка не скасована рішенням апеляційного суду, та рішення апеляційного суду Вінницької області від 15 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко С.О. Карпенко І.М. Фаловська