Справа № 419/1081/16-ц
Провадження № 2/419/184/2016
25 липня 2016 року Новоайдарський районний суд Луганської області
у складі: головуючого судді Добривечіра Л.Д,
при секретарі Московченко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новоайдар, Луганської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, до ПАТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів та стягнення коштів.
До Новоайдарського районного суду з позовом звернувся ОСОБА_1, до ПАТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів.
В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що на банківських рахунках на картах зберігаються його власні кошти в ПАТ КБ «Приватбанк», а саме: на карті № 5168 7423 5205 6687 - 102994,00 грн.; на карті № 5168 7420 2057 2404 - 3313,49 грн.; на карті №5168 7423 4885 8121 - 2020,69 грн.; на карті №4731 2171 0427 6918 - 5012,95 грн.; на карті № 5168 7420 1925 7066 - 3313,49 грн., всього: 116654 гривні 62 копійки.
26 листопада 2015 року ПАТ КБ Приватбанк безпідставно без попередження заблокував грошові кошти, які належать йому, та які знаходяться на вищезазначених банківських картках. На письмову заяву стосовно блокування коштів, 06.11.2016року, отримана відповідь, від відповідача, відповідно до якої вбачається, що грошові кошти на зазначених рахунках в ПАТ КБ «Приватбанк» заблоковано.
Відповідь мотивована положеннями ч.1, ч.2 ст. 9 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» від 14.10.2014 № 1702-УІІ (надалі Закон України № 1702- VII)
Позивач вважає такі дії протиправними і такими, що порушують його права як споживача, тому і звертається до суду для захисту прав з метою повернення коштів.
Позивач, ОСОБА_1, до судового засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату та час слухання справи.
Представник позивача до судового засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просив їх задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення.
Представник відповідача до судового засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та дату слухання справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Як встановлено в судовому засіданні, в ПАТ КБ «ПриватБанк» позивачем було відкрито рахунки які обслуговуються картами № 5168 7423 5205 6687 , № 5168 7420 2057 2404 №5168 7423 4885 8121 №4731 2171 0427 6918, № 5168 7420 1925 7066 , в ПАТ КБ "ПриватБанк", на якому знаходяться його грошові кошти в сумі - 116654, 62 коп.
Позивач отримав лист від відповідача, датований 06.11.2015 року з якого дізнався, що відповідач в односторонньому порядку з жовтня 2015 року припинив видачу коштів з його рахунку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 в досудовому порядку неодноразово звертався до Головного управління ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою-вимогою про усунення перешкод у користуванні, розпорядженні грошовими коштами на поточних рахунках із заявою-вимогою, однак відповіді були негативні.
Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно ст.11 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Нормою ст. 1066 ЦК України визначено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.
Відповідно до ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.
Згідно п.7.7, 7.8 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління НБУ від 12 листопада 2003 року №492, забороняється використовувати поточні рахунки фізичних осіб для проведення операцій, пов'язаних із здійсненням підприємницької діяльності. За поточними рахунками в національній валюті фізичних осіб - резидентів здійснюються всі види розрахунково-касових операцій відповідно до умов договору та вимог законодавства України, які не пов'язані із здійсненням підприємницької діяльності.
Положеннями п.п.1.3.2.13 Умов та правил надання банківських послуг відповідача, останній має право відмовитися від здійснення розрахункових операцій по рахунку клієнта в разі виникнення мотивованих підозр відносно використання банку для проведення незаконних операцій.
Згідно п.п.1.3.2.14 Умов та правил надання банківських послуг банк має право призупини проведення фінансових операцій або фінансові операції по рахунку у випадку, якщо така операція (операції) містить ознаки операцій, що підлягають фінансовому моніторингу відповідно до законодавства про запобігання і протидію легалізації (відмиванню) доходів, отриманих злочинних шляхом, або фінансування тероризму, і зобов'язаний призупинити проведення фінансової операції, якщо її учасником або вигодонабувачем є особа, яка включена до переліку осіб, пов'язаних із здійсненням терористичної діяльності або відносно якої застосовані міжнародні санкції.
Відповідно до п. 91. розділу VIII ОСОБА_2 Правління НБУ від 26.06.2015 року №417 "Про затвердження Положення про здійснення банками фінансового моніторингу" (далі - ОСОБА_2)ОСОБА_2 зобов'язаний інформувати визначені законодавством України правоохоронні органи за місцем розташування банку про фінансові операції, стосовно яких є підстави підозрювати, що вони пов'язані, стосуються або призначені для фінансування тероризму чи фінансування розповсюдження зброї масового знищення, та їх учасників у день виявлення, але не пізніше наступного робочого дня з дня реєстрації таких фінансових операцій.
Як вбачається з матеріалів справи, банк більше пяти місяців не звертався до правоохоронних органів, але поточні рахунки позивача, який обслуговується картками № 5168 7423 5205 6687 , № 5168 7420 2057 2404 №5168 7423 4885 8121 №4731 2171 0427 6918, № 5168 7420 1925 7066 , весь цей час були заблоковані.
Відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів виконання вимог позивача. Неможливість отримання грошових коштів також підтверджується наданими позивачем роздруківками фотокопій - скріншотів, зробленими під час спілкування із співробітниками ПАТ КБ «Приватбанк» у мережі Інтернет про неможливість здійснення транзакції.
Крім того відповідно до ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Згідно ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом.
Таким чином, судом встановлено наявність порушення з боку відповідача свого зобов'язання.
Ст. 1073 ЦК України передбачені правові наслідки неналежного виконання банком операцій за рахунком клієнта, у тому числі обов'язок банку сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки у разі порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший процент не встановлений договором або законом.
Виходячи із положень ст. 625 ЦК України, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Згідно п. 104. вищезазначеної ОСОБА_2 відповідно до частини першої статті 17 Закону:
1)має право зупинити здійснення фінансової(их) операції(ій), яка/які містить(ять) ознаки, передбачені статтями 15 та/або 16 Закону, та/або фінансові операції із зарахування чи списання коштів, що відбувається в результаті дій, які містять ознаки вчинення злочину, визначеного Кримінальним кодексом України;
2)зобовязаний зупинити здійснення фінансової(их) операції(ій), якщо її/їх учасником або вигодоодержувачем за ними є особа, яку включено до переліку осіб, пов'язаних із провадженням терористичної діяльності або стосовно яких застосовано міжнародні санкції (якщо види та умови застосування санкцій передбачають зупинення або заборону фінансових операцій).
Зупинення фінансових операцій здійснюється на два робочих дні з дня зупинення (включно).
Пунктом 107, передбачено, що відповідальний працівник банку видає внутрішнє розпорядження в разі прийняття рішення про:
1) зупинення фінансової операції у випадках, передбачених частиною першою статті 17 Закону, - у день зупинення фінансової операції;
2) подальше зупинення фінансової операції на виконання рішення спеціально уповноваженого органу відповідно до частини другої статті 17 Закону, тобто спеціальним суб'єктом (відповідним правоохоронним органом).
Відповідно до п. 114, ОСОБА_2 уразі прийняття спеціально уповноваженим органом рішення про зупинення видаткових фінансових операцій за рахунками клієнтів (осіб) на строк до п'яти робочих днів та отримання банком відповідного файла-рішення/рішення на паперовому носії банк повинен негайно в день надходження рішення про зупинення видаткових фінансових операцій за рахунками клієнтів (осіб) зупинити такі видаткові фінансові операції. Якщо файл-рішення/рішення на паперовому носії надійшов(ло) до банку після закінчення робочого дня, то днем надходження файла - рішення/рішення до банку є наступний робочий день банку.
Пунктом 119 передбачено, що ОСОБА_2 поновлює проведення фінансових операцій:
1) на третій робочий день із дня зупинення фінансової операції в разі неотримання протягом строку, передбаченого частиною першою статті 17 Закону, рішення спеціально уповноваженого органу про подальше зупинення фінансової(их) операції(ій).
Таким чином, блокування коштів позивача за всіх вищезазначених умов можливе максимум на 2 дні, а при блокуванні правоохоронними органами - максимум на місяць. З моменту блокування коштів ОСОБА_1 на поточних рахунках позивача, які обслуговується картками, банком пройшло вже більше пяти місяців.
Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті.
Відповідно до ч.1 ст.157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця.
Відповідно до ч.1 п.5. ст.293 ЦПК України, на ухвалу, про відкриття провадження у справі з недотриманням правил підсудності, може бути подана апеляційна скарга, окремо від рішення суду.
Відповідно ч.4 ст.293 ЦПК України,подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції не перешкоджає продовженню розгляду справи цим судом.
Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених норм законодавства, приймаючи до уваги, що підтверджено факт заблокування відповідачем картки позивача без повідомлення останнього та його згоди на це, при цьому стороною відповідача в обґрунтування правомірності такого заблокування та своєї правової позиції щодо підстав такого блокування не доведено, адже факт шахрайства не знайшов свого підтвердження, тому суд вважає дії відповідача щодо обмеження права розпорядження коштами позивача на його рахунках, а також права користування такими рахунками шляхом його блокування безпідставними, а позовні вимоги в частині стягнення належних сум обґрунтованими, що зумовлює задоволення позову в цій частині.
Разом з тим, суд не може погодитись з позовними вимогами ОСОБА_1 в частині стягнення коштів, відповідно до вимог ч.2 ст. 625 ЦК України з 26.09.2015 року по 01.03.2016 року, оскільки судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача з вимогою про розблокування рахунків 28.11.2015 року, повідомив позивача про блокування рахунків листом, і оскільки позивач зажадав скористатися правом, передбаченим ч.2 ст.625 ЦК України, та стягнення пені за несвоєчасне виконання зобовязань строк порушення виконання зобовязань відповідачем, необхідно рахувати з 28.11.2015 року по 28.03.2016 року. Стягненню підлягають: пеня за несвоєчасне виконання зобовязань - 8585 гривень 14 коп.; інфляційні витрати 1399 гривні 86 коп.; три відсотки річних - 1166 гривень 54 коп.
Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 15, 57, 58, 60, 88, 109, 169, 209, 212-215, 218, 221, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 11, 13, 16, 22-23, 391, 525, 610, 1074, 1166-1167 ЦК України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк», про захист прав споживачів та стягнення коштів задовольнити частково.
Визнати не правомірними дії ПАТ КБ «Приватбанк» з одностороннього блокування коштів, належних ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, кошти в сумі 116654 (сто шістнадцять тисяч шістсот пятдесят чотири) грн. 62 коп.
Стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. пеню за несвоєчасне виконання зобовязань в сумі 8585 (вісім тисяч пятсот вісімдесят пять) грн. 14 коп.
Стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, понесені інфляційні витрати в сумі 1399 (одна тисяча триста девяносто девять) грн.. 86 коп., та 3% річних в сумі 1166 (одна тисяча сто шістдесят шість) грн. 54 коп.
Стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, витрати по сплати судового збору в розмірі 1462,16 грн.
В іншій частині позовних вимог - відмовити у звязку з їх необґрунтованістю.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Головуючий: Л.Д. Добривечір