УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2016 року

Рівненський міський суд в особі судді Куцоконя Ю.П.,

з участю: секретаря судового засідання Григорчук В.М.,

державного виконавця відділу ДВС Рівненського міського

управління юстиції ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне

подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В :

До Рівненського міського суду звернулася державний виконавець відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції Рівненської області ОСОБА_1 з поданням, в якому просить суд тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон, до виконання ним своїх зобовязань.

Заслухавши пояснення державного виконавця Мельника В.В., який підтримав подання, дослідивши додані до подання матеріали, суд прийшов до висновку, що подання підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 569/10635/13-ц від 27 січня 2014 року про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру під номером № 83, загальною площею - 47,6 кв.м., житловою площею - 27,0 кв.м. , що знаходиться в будинку № 56. по вул. Макарова, що належить ОСОБА_2, на підставі права власності, на користь ТОВ «Кредитні ініціативи (, п/р 2001 в ПАЇ «Альфа-Банк», МФО: 300346, юридична адреси: 07400, Київська області, м Бровари, буд Незалежності, 14), в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 1701/1207/71-095 від 20.12.2007 року, яка станом на 20 лютого 2013 складає 1058497,88 грн., а саме: за кредитом - 465685,93 грн.: по відсотках - 242001,74 грн.,: пеня 350810,21 грн., шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни па цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна.

09 лютого 2016 року державним виконавцем зроблено вихід за адресою проживання боржника за адресою м.Рівне, вул. Макарова, 56/83., проте на дзвінки та стукіт в двері ніхто не відчинив, про що зазначено в акті державного виконавця від 09 лютого 2016 року. Також в дверях квартири було залишено виклик боржника до державного виконавця на 16 лютого 2016 року.

Згідно відповіді відділу Адресно-довідкової роботи УДМС України в Рівненській області ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно відповіді Державної податкової служби України про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установ боржниками - юридичними особами та/або фізичними особами - підприємцями, інформація відсутня.

Згідно відповіді Державної податкової служби України про джерела отримання доходів боржників - фізичних, осіб інформація відсутня.

Згідно відповіді Пенсійного фонду України про осіб - боржників, які працюють за трудовими та вивільго-правовими договорами, про останнє місце роботи інформація не знайдена.

Згідно відповіді Пенсійного фонду України про осіб - боржників, які отримують пенсію інформацію не знайдено.

Згідно даних Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м. Рівне, Рівненського та Здолбунівського районів за боржником транспортних засобів не зареєстровано.

Згідно відповіді інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно за боржником зареєстровано право власності на житлову квартиру за адресою: м.Рівне, вул. Макарова, 58/83.

Згідно відповіді Управління державної міграційної служби України в Рівненській області у вищевказаній житловій квартирі зареєстровані малолітні діти.

25 березня 2016 року державним виконавцем направлено запит до органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради про надання дозволу на реалізацію майна, яке належить на праві власності боржнику ОСОБА_2

Станом на сьогоднішній день боржником заборгованість не погашена, зобов'язання покладене на нього судовим рішенням, не виконано. Підтвердження про сплату заборгованості до відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції не надходило.

Згідно ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії, здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення.

Зокрема, п.18 частини 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право державного виконавця звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням.

На сьогоднішній день, враховуючи значний термін невиконання боржником зобов'язань та законних вимог державного виконавця (зазначається обгрунтування ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань), є достатні підстави вважати, що боржник ухиляється від виконання рішення.

Відповідно частини 2 статті 6 Закону України від 21 січня 1994 р. № 3857-ХІҐ" «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

Як того вимагають правила, визначені пунктами 2,3,4,5 частини першої статті 6 даного Закону, підставою для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон являються випадки коли діють неврегульовані договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань; стосовно громадянина у порядку кримінально -процесуального законодавства, застосовано запобіжний захід, за умовами якого йому заборонено виїжджати за кордон, - до закінчення кримінального провадження або скасування відповідних обмежень; він засуджений за вчинення кримінального правопорушення - до відбуття покарання або звільнення від покарання; він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов'язань.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні свідчать невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 статті 12 Закону № 606-XIV «Про виконавче провадження», зокрема, надання боржником у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, своєчасна явка за викликом державного виконавця.

У виконавчому провадженні актами державного виконавця зафіксовані неодноразові відомості, які вказують, що на неодноразові офіційні виклики державного виконавця, на які боржник не реагує і не з'являється без поважних причин.

В офіційних викликах державного виконавця до боржника ( додаються) боржник був письмово повідомлений щодо його ухилення від виконання зобов'язань, що також вказує на додаткові докази щодо неодноразового повідомлення боржника про його ухилення від виконання зобов'язань.

Тому, на момент звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, як того вимагають правила відповідно до п.18.ч.З ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України" і на підставі наданих до суду доказів із матеріалів виконавчого провадження, які свідчать про ухилення боржника від сплати боргів, факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішеннями суду, відбувся і був об'єктивно наявним, і це є підставою для тимчасової відмови громадянину у виїзді за межі України.

Вищевказані обставини доводять необхідність прийняття додаткових заходів впливу на боржника. Вирішення питання, щодо обмеження особи в праві виїзду за межі України є додатковим заходом і останнім законним етапом примусового виконання судового рішення, якщо державний виконавець застосував усі заходи примусу.

Відповідно до норм Міжнародного пакту про громадянські та політичні права (ст.12), до статті 2 протоколу № 4 Конвенції про захист прав та свобод людини зазначено, що на здійснення прав щодо вільного пересування не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільств з метою захисту прав і свобод інших осіб.

В даній справі - стягувач та особа, відносно якої боржник порушив права і інтереси, які визнані судовими рішеннями по цивільних справах, не виконавши в значний строк свої договірні зобов'язання і зобов'язання по рішенню судів. Частиною 4 ст. 313 Цивільного Кодексу України передбачено, що фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Правовою і законною підставою щодо необхідності додаткового заходу впливу у вигляді тимчасового обмеження виїзду боржника за межі України є діючі законодавчі акти України, які поширюється на дані правовідносини, а саме Закон України « Про виконавче провадження» (ст. 11) , Закон України « Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України» (ст.6 пункти 2,3,4,5), підпункти 4, 5 пункт 22 Постанови Кабінету Міністрів від 31.03.1995 р. № 231, пункт 2 Указу Президента України від 24.03.2008 р. № 261 « Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень судів», відповідними нормами Конституції України, ЦК і ЦПК України, роз'яснення і рекомендації Міністерства юстиції України ( від 17.09.2012 року про « Тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України », лист від 06.06.2008 N 25-32/507« Щодо виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобов'язання, покладені на них рішеннями судів», положення частини З спільного Листа від 27.05.2008 N 25-32/463 N 25-5347 Мінюсту та Адміністрації Прикордонної служби України «Щодо запровадження єдиного порядку застосування державними виконавцями деяких норм чинного законодавства».

Відповідно до ст. 124 Конституції України, частини другою статті 13 Закону України „Про судоустрій і статус суддів " від 07.07.2010 p. № 2453-VI та статті 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання фізичними особами на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом і це дає законні підстави і право прийняти до боржника додаткові заходи примусового виконання рішення суду.

В ході здійснення виконавчого провадження державним виконавцем вжито всіх заходів спрямованих на примусове стягнення боргу. Однак рішення суду в добровільному порядку ОСОБА_2 виконано не було.

Відповідно до Закону України «Про державну виконавчу службу» примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження». Відповідно до цього Закону державною виконавчою службою підлягають виконанню виконавчі документи, в тому числі і виконавчі листи, видані на підставі рішень суду, що набрали законної сили.

Відповідно до ст.377-1 ЦПК України вирішення питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно з п. 18 ч. 3 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

В силу ст. 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених вищезазначеним законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Закон України від 21 січня 1994 року "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті, або в разі використання паспорта для вчинення злочину, або виявлення у ньому підробки, а також у випадках припинення громадянства України. Тимчасове затримання або вилучення паспорта у таких випадках здійснюється судом, органами прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, Державної прикордонної служби України, військовими комісаріатами, уповноваженими на те посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, та консульською службою України (ч.4 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України»).

Згідно із Законом України «Про державну прикордонну службу» на Державну прикордонну службу України покладаються, в т. ч. й запобігання та недопущення вїзду в Україну або виїзду з України осіб, яким згідно із законодавством не дозволяється вїзд в Україну або яким тимчасово обмежено у праві виїзду з України.

Також п. 4 ст. 20 вищенаведеного Закону передбачено, що органам, підрозділам, військовослужбовцям, а також працівникам Державної прикордонної служби надається право, в т.ч. не пропускати через державний кордон України осіб, яким Державною прикордонною службою України за порушення законодавства з прикордонних питань та про правовий статус іноземців чи за мотивованим письмовим рішенням суду та правоохоронних органів не дозволяється вїзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України.

Статтею 217 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочку виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

З огляду на вищенаведене та відповідно до ст.ст. 33, 124 Конституції України, ст. 313 ЦК України, ст. 377-1 ЦПК України, Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», Закону України «Про державну прикордонну службу», Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження правил перетинання державного кордону громадянами України», ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження»,

На підставі п.5 ст.6 Закону України«Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадку, якщо: він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

На підставі п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України», п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.209,210,293,294,377-1 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_3 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України задовольнити.

Тимчасово обмежити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, паспорт громадянина України серії СР номер 861008 виданий Рівненським MB УМВС України в Рівненській області 11 грудня 2001 року, (паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії ЕЕ 885411 виданий 22 січня 2003 року) за межі України до повного виконання своїх зобовязань згідно рішення Рівненського міського суду № 569/10635/13-ц від 04 листопада 2013 року.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення до апеляцiйного суду Рівненської області через Рiвненський мiський суд. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Куцоконь Ю.П.