АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/31/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 27 Первак М.О.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоПальонного В. С.
суддівБабенка В. М. , Новікова О. М.
при секретаріВинник І. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» Шуліки Аліни Володимирівни на рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 21 листопада 2014 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог вказувало, що 10 жовтня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_7 був укладений кредитний договір за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідачка ознайомилась та погодилась з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, а також надала згоду, що її заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами банку складає між нею та банком договір про надання банківських послуг.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Оскільки ОСОБА_7 вказані зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, то станом на 31 серпня 2013 року утворилась заборгованість в сумі 21975 грн. 21 коп., що складається з заборгованості за кредитом на суму 5563 грн. 91 коп., заборгованості за відсотками на суму 14888 грн. 67 коп., а також штрафу за порушення умов договору, де 500 грн. - фіксована частина, 1022 грн. 63 коп. - процентна складова.

З врахуванням вказаних обставин позивач просив суд стягнути з ОСОБА_7 на його користь заборгованість за кредитним договором на загальну суму 21975 грн. 21 коп. та судові витрати.

Справа неодноразово розглядалася судами різних інстанцій.

Останнім рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 21 листопада 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ПАТ КБ «ПриватБанк» подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просила його скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ПАТ КБ «ПриватБанк», який підтримав апеляційну скаргу банку, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 10 жовтня 2006 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір шляхом підписання останньою заяви, яка разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та тарифами складає договір про надання банківських послуг між банком та відповідачем.

За умовами вказаного договору відповідач ОСОБА_7 отримала кредит на суму 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до п.п. 3.1.1 та 5.4 Правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці.

Як вбачається з матеріалів справи, строк дії виданої ОСОБА_7 картки встановлено до жовтня 2007 року.

Оскільки ОСОБА_7 не виконувала зобов'язання щодо внесення чергових платежів на погашення кредиту та сплату процентів, банк в жовтні 2013 року звернувся до суду з позовом про стягнення з неї суми непогашеного кредиту, нарахованих відсотків та штрафу за невиконання умов договору.

У процесі розгляду справи ОСОБА_7 подала заяву про застосування позовної давності.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що позивачем при зверненні до суду пропущено строк позовної давності.

Відповідно до ст.ст.256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частиною четвертою статті 267 ЦК України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року у справі № 6- 14 цс 14), за правилами користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст.257 ЦК) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Оскільки п.5.4 Правил користування платіжною карткою, з якими була ознайомлена ОСОБА_7, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі - останнім днем місяця, вказаного на картці, то перебіг позовної давності щодо місячних платежів за укладеним нею кредитним договором починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки - 31 жовтня 2007 року.

23 вересня 2015 року Верховний Суд України у справі № 6-1206 цс15 висловив правову позицію згідно якої, виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. При цьому Верховний Суд визнав неправильною позицію судів, відповідно до якої нарахування процентів за користування кредитом та пені після закінчення строку дії договору та з моменту ухвалення судового рішення до його фактичного виконання не передбачено.

Рішення Верховного Суду України відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

Таким чином, звернувшись до суду в жовтні 2013 року, банк пропустив строк позовної давності щодо вимог про повернення кредиту в повному обсязі, але має право на отримання процентів та штрафних санкцій до повного фактичного виконання позичальником зобов'язань за договором.

З врахуванням положень ст.257 та п.1 ч.2 ст.258 ЦК України відповідно до яких загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки а до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність в один рік, на користь позивача підлягають стягненню нараховані проценти за останні три роки, що передували зверненню до суду (з 28 жовтня 2010 року по 28 жовтня 2013 року), розмір яких складає 10324 грн. 11 коп.

Штраф, суму якого просить стягнути позивач, нарахований відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг, згідно якого клієнт сплачує банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від ціни позову при порушенні ним строків платежів по любому з грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором, більш як на 120 днів.

Оскільки порушення строків платежів позичальником ОСОБА_7 мали місце з початку строку дії кредитного договору, то звернувшись до суду в 2013 році, банк пропустив строк позовної давності щодо вимог про стягнення штрафу.

З огляду на викладене рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в зв'язку з порушенням судом норм матеріального права з ухваленням у справі нового рішення про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення нарахованих процентів за період з 28 жовтня 2010 року по 28 жовтня 2013 року.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, ст. 256, 257, 258, 261, 1048, 1049 ЦК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 21 листопада 2014 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за процентами за кредитним договором від 10 жовтня 2006 року в сумі 10324 грн. 11 коп.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати пропорційно задоволенню позовних вимог в сумі 218 грн. 97 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :