Справа № 750/7327/16-ц
Провадження № 6/750/213/16
У Х В А Л А

01 серпня 2016 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого судді Супруна О.П.

за участю секретаря Носенко М.Ю.,

розглянувши подання старшого державного виконавця Деснянського відділу Державної виконавчої служби міста Чернігів ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань,

в с т а н о в и в :

29 липня 2016 року старший державний виконавець Деснянського відділу ДВС Чернігівського міського управління юстиції ОСОБА_3 звернувся до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань.

Державний виконавець Деснянського ВДВС міста Чернігів ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні в Деснянському відділі державної виконавчої служби міста Чернігів знаходиться виконавче провадження № 241/7 з виконання виконавчого листа № 2-9061/2005 про стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи з 10.10.2005 року.

У відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем Державної виконавчої служби у Деснянському районі м. Чернігова винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з виконання вказаного виконавчого листа.

Як убачається зі змісту подання, з часу відкриття провадження боржником жодної суми в рахунок погашення боргу сплачено не було, на думку заявника, боржник від виконання своїх зобовязань ухиляється.

Згідно зі ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 6 вказаного Закону передбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон ухилення громадянина України від виконання ним зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобовязань.

Згідно з п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України „Про виконавче провадження державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязання за рішенням.

Таким чином, в розумінні вказаних правових приписів, обовязковою законною підставою для обмеження громадянина України у його праві виїзду за межі України може бути лише ухилення боржника від виконання ним своїх зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи).

Словосполучення „ухилення від виконання зобовязань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України „Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України, позначає з обєктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обовязків. У звязку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання».

Отже, при зверненні до суду з зазначеним поданням державний виконавець не надав доказів на підтвердження того, що боржник саме свідомо ухиляється від виконання своїх зобовязань, маючи при цьому таку можливість. Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності самого лише факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання, а тому суд, враховуючи відсутність доказів обізнаності боржника про відкриття виконавчого провадження, не убачає свідомого невиконання ОСОБА_2 своїх зобовязань і підстав для задоволення подання про встановлення тимчасового обмеження йому у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань не знаходить.

Керуючись ст. ст. 209, 210, 377-1 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні подання старшого державного виконавця Деснянського відділу Державної виконавчої служби міста Чернігів ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.П. Супрун