Справа № 492/922/15-ц
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________
09 серпня 2016 року м.Арциз
Арцизький районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді - Гусєвої Н.Д.,
при секретарі Рябчук О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Арциз Одеської області цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, у разі неявки відповідачів в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідачі в судове засідання також не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлялися належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення їм судових повісток про виклик до суду, однак до суду не зявлявся, клопотання про розгляд справи у їх відсутність не подавали в, про причини неявки також не повідомляв. Також, судом, відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, надсилалися судові повістки про виклик до суду за адресою місця проживання відповідача, зареєстрованою у встановленому законом порядку, однак, згідно з конвертами з судовою повісткою, які повернулися до суду з довідкою відділення «Укрпошти» «за закінченням терміну зберігання», відповідачі не зявилися до поштового відділення для отримання конверта з поміткою «судова повістка», що дає суду підстави вважати, що відповідачі за зазначеною адресою відсутніта свідчить про неможливість вручення відповідачам судових повісток та відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України в цьому випадку вважається, що судовий виклик вручений відповідачам належним чином. Крім того, відповідач ОСОБА_1 надав до суду заяву про застосування строку позовної давності.
Враховуючи вказані факти, згоду представника позивача, що викладена у його письмовій заяві, суд вважає за можливе у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України ухвалити рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
У зв'язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі в судове засідання, судом, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, суд вважає позовну заяву позивача обґрунтованою та підлягаючою задоволенню із наступних підстав.
Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із зобовязального права, пов'язані з ухиленням боржника від виконання своїх обов'язків по поверненню кредитних коштів кредитору, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Цивільним Кодексом України.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Щодо обчислення строків давності суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.
Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст. 253 ЦК України).
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4. ст. 267 ЦК України).
Відповідно до п. 1.1.1 договору кредиту на купівлю автотранспортних засобів № 2008/694-Ф03.16/37 від 14.02.2008р. сторони встановили наступний порядок погашення суми основної заборгованості: з березня 2008 року по січень 2013 року щомісячно рівними частками по 648,83 грн.; у лютому 2013 року - 649,03 грн. з кінцевим терміном повернення заборгованості 13.02.2013р.
Як вбачається з матеріалів справи сторони встановили як строк дії договору - до остаточного виконання прийнятих зобовязань (п. 7.6. кредитного договору), кінцевий строк повернення кредиту - до 13 лютого 2013 року (п. 1.1.2 кредитного договору), так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів - щомісяця до 10 числа місяця наступного за звітним для сплати кредиту та процентів (п. п. 2.4.1., 2.4.4. Кредитного договору).
Отже, сторони встановили як строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню у строк до 13 лютого 2013 року.
Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.
Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.
Судом встановлено, що згідно з умовами кредитного договору (п. п. 1.1.1, 1.1.2, 4.1. кредитного договору) ОСОБА_1 зобов'язався здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити пеню за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним.
Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок ОСОБА_1 повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право ПАТ «УКРСОЦБАНК» вважається порушеним з моменту недотримання ОСОБА_1 строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.
Таким чином, враховуючи, що за умовами договору погашення кредиту та процентів повинно здійснюватись ОСОБА_1 частинами до 10 числа місяця, наступного за звітним, у рахунок якого вносяться кошти, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання відповідачем ОСОБА_1 кожного із цих зобов'язань.
Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 12.12.2014р. відповідач ОСОБА_1 перестав виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту (строкова заборгованість) з 10.08.2009р., (прострочена заборгованість) з 10.03.2010р., процентів за користування кредитом з 10.03.2011р., у зв'язку із чим з 10 березня 2011 року у нього виникла заборгованість за кредитним договором.
Таким чином, аналізуючи умови договору, укладеного між ПАТ «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_1 і зміст вищезазначених норм права, суд дійшов висновку про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.
В постанові Верховного Суду України від 19.03.2014р. у справі № 6-20ц14 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 листопада 2013 року, рішення якого є обов'язковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України, суд зазначає, що у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.
Аналогічні висновки містяться в постановах Вищого господарського суду України від 12 грудня 2012 року та від 7 березня 2013 року.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що згідно п. 1.1.1 договору кредиту на купівлю автотранспортних засобів № 2008/694-Ф03.16/37 від 14.02.2008р. сторони встановили наступний порядок погашення суми основної заборгованості: з березня 2008 року по січень 2013 року щомісячно рівними частками по 648,83 грн.; у лютому 2013 року - 649,03 грн. з кінцевим терміном повернення заборгованості 13.02.2013р., тому строк позовної давності необхідно обчислювати з 13 лютого 2013 року, а відповідно довхідного штампу на позовній заяві ПАТ «УКРСОЦБАНК» звернувся до суду за захистом своїх порушених прав 09 червня 2015 року, тобто в межах строку позовної давності, встановленої ст. 257 ЦК України.
Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і встановлений строк, відповідно до умов договору та вимогою закону.
Згідно, ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
В силу ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк чи інший фінансовий заклад зобов'язані видати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит, та сплатити проценти.
Судом встановлено, що позивачем був наданий кредит в розмірі та на умовах, передбачених кредитним договором, однак, відповідач ОСОБА_1 всупереч вимогам чинного законодавства та умов кредитного договору належним чином свої зобовязання по поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом не виконав та не здійснив повернення кредиту та сплати відсотків у повному обсязі у встановлені Кредитним договором строки. Ці обставини не підлягають доказуванню, оскільки про них зазначено в позовній заяві та вони не спростовані відповідачем, у звязку з чим ним не виконані вимоги ст. ст. 10, 60 ЦПК України.
Виконання зобов'язання забезпечується неустойкою, порукою тощо (ч. 1 ст. 546 ЦК України).
За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ч. 1 ст. 553 ЦК України).
Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановленого додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.
Відповідач ОСОБА_2 не спростував зміст зазначеного договору поруки, у зв'язку з чим не виконав вимоги ст. ст. 10, 60 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Таким чином, відповідач ОСОБА_2 має солідарно нести відповідальність разом з ОСОБА_1 за порушення останнім своїх обов'язків по поверненню кредиту та по сплаті відсотків за користування кредитом, а також по сплаті інших штрафних санкцій, передбачених вищезазначеним Кредитним договором.
Доказів, в розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України, щодо неправильності складеного банком розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідачем ОСОБА_1 до суду не надано, інший розрахунок заборгованості на іншу дату за укладеним між сторонами по справі договором, суду також не надано, відтак, розрахунок приймається судом як доказ у вирішенні спору.
Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.
Судом не встановлено, що відповідачі не виконали зобов'язання в повному обсязі по поверненню кредиту внаслідок випадку або непереборної сили, тому відповідачі мають сплатити штрафні санкції по кредиту.
Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, виходячи з цієї норми нею не передбачений солідарний порядок стягнення судових витрат стороні на користь якої ухвалено рішення, тому в цій частині вимоги позивача задоволенню не підлягають.
Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем при зверненні з наявним позовом до суду в рівних частинах з кожного.
На підставі ст. ст. 525, 526, 527, 530, 546, 549, 550, 553, 554, 1049, 1054 ЦК України, керуючись ст. ст. 1, 6, 15, 30, 57-60, 88, 158, 169, 197, 208-209, 213-215, 224-226, 228, 233 ЦПК України, суд,
Позов Публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» задовольнити частково.
- пеню за несвоєчасне повернення кредиту 5302 (пять тисяч триста дві) гривні 44 копійки;
- пеню за несвоєчасне повернення відсотків 2985 (дві тисячі девятсот вісімдесят пять) гривень 57 копійок;
- інфляційні витрати за кредитом 5317 (пять тисяч триста сімнадцять) гривень 95 копійок;
- інфляційні витрати за відсотками 3005 (три тисячі пять) гривень 87 копійок;
Відмовити Публічному акціонерному «УКРСОЦБАНК» в задоволенні вимог про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 суму судових витрат в солідарному порядку.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Арцизький районний суд Одеської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачами в апеляційному порядку.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано протягом строку оскарження; у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя

Арцизького районного суду ОСОБА_3