Справа № 314/2155/16-ц Провадження № 2/314/487/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2016 року м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді - Надворної О.С.,

за участю секретаря Якубовській Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вільнянськ справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення юридичного факту та визнання права власності в порядку спадкування за законом, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення юридичного факту та визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті свого батька.

Заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 25.08.2014 року помер його батько ОСОБА_4. Відповідач ОСОБА_2 є рідною сестрою позивача, і відповідно донькою померлого. А відповідач ОСОБА_3 є тіткою позивача. В своїй позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що нотаріусом йому було відмовлено в оформленні спадщини батька з тієї причини, що у правовстановлюючих документах на земельну ділянку, що входить до складу спадщини, допущено помилку при написанні прізвища батька. Для вирішення цього питання нотаріус рекомендував позивачу звернутись до суду. Отже позивач ОСОБА_1 в своїй заяві прохає суд встановити юридичний факт того, що Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЗП № 035037, виданий 17.05.2000 року на імя «Ведмідьова» ОСОБА_5 дійсно був виданий та відповідно належав його батьку - ОСОБА_1; і з врахуванням цього факту визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті батька право власності на спадщину останнього, яка складається з:

-земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,83 гектарів, що розташована на території Максимівської сільської ради;

-1/3 частину земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,3072 гектарів, кадастровий номер :05:001:0009.

В свою чергу відповідач ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічним позовом, в якому прохає визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті свого батька ОСОБА_4 право власності на:

-1/2 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,83 гектарів, що розташована на території Максимівської сільської ради;

-1/6 частину земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,3072 гектарів, кадастровий номер :05:001:0009.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та відповідач (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_2 не зявились, надали суду заяви щодо розгляду справи у їх відсутності. При цьому в своїх заявах позивач ОСОБА_1 зазначив, що він не заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_2, а остання, в свою чергу, зазначила, що визнає позов ОСОБА_1 частково, а саме не заперечує, щоб за позивачем було визнано право власності лише на половину спадщини батька, а право власності на іншу половину спадщини - прохає суд визнати за собою шляхом задоволення її зустрічного позову.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні також не зявилась, надала суду заяву, в якій прохає розглянути справу у її відсутності. При цьому зазначила, що не заперечує, щоб спадщина її брата ОСОБА_4 була розподілена між племінниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Отже, з врахування поданих сторонами заяв, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд дійшов наступних висновків:

Факт смерті ОСОБА_4 25.08.2014 року підтверджено Свідоцтвом про смерть серії І- ЖС № 297700, виданим Виконавчим Комітетом Максимівської сільської радим Вільнянського району Запорізької області 01.09.2014 року.

З витребуваної судом з Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області Спадкової справи № 405-2014, заведеної після смерті ОСОБА_4, вбачається, що померлий заповіту не лишив. Матеріали спадкової справи свідчать про те, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 у передбаченому законом порядку звернулись до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини свого батька ОСОБА_4 Дружина померлого - ОСОБА_6 подала нотаріусу заяву про те, що вона відмовляється від права на прийняття спадщини свого чоловіка ОСОБА_4, а також про те, що нотаріусом їй був розяснений зміст ст.,ст. 60-64, 70, 72 СК України, і вона не претендує на виділ 1/2 частки спадкового майна, оскільки воно є особистою власністю померлого чоловіка.

Також із матеріалів спадкової справи вбачається, що будь-хто з інших спадкоємців ОСОБА_4 з заявами про прийняття спадщини останнього до нотаріуса не звертався.

Постановою державного нотаріуса Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області ОСОБА_7 від 09.12.2015 року спадкоємцям ОСОБА_4 - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті їх батька.

Підставою відмови нотаріуса в оформленні спадщини ОСОБА_4 стала невідповідність прізвища спадкодавця з прізвищем власника, яке зазначено в Державному акті на землю серії І-ЗП № 035037.

Згідно розяснень, які містять п. 10 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008р., судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або правовстановлюючим документом.

Вказаним Державним актом на землю серії І-ЗП № 035037, виданим 17.05.2000 року Вільнянською районною радою народних депутатів, «Ведмідьову» ОСОБА_5 на підставі розпорядження Вільнянської райдержадміністрації № 217 від 09.06.1999 року була передана у приватну власність земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,83 га, розташована на території Максимівської сільської ради.

Дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджено, що дійсно в вищезазначеному Державному акті на землю серії І-ЗП № 035037 допущено помилку в написанні прізвища власника, а саме замість правильного «Ведмедьов» помилково зазначено «Ведмідьов».

Отже, суд вважає доведеним факт того, що земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,83 га, розташована на території Максимівської сільської ради, дійсно входить до складу спадщини ОСОБА_4.

Крім того, померлому на праві приватної власності належала 1/3 частина земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,3072 га, яка розташована на території Масимівської сільської ради Вільнянського района Запорізької області, кадастровий номер: :05:001:0009. Вказаний факт підтверджено Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, яке було видано ОСОБА_4 27.01.2014 року Реєстраційною службою Вільнянського районного управління юстиції, індексний номер 16788343.

Таким чином, в ході судового розгляду доведено, що спадкодавцю ОСОБА_4 на день його смерті дійсно належав той обсяг спадкового майна, на яке претендують сторони.

Проте, вирішуючи спір щодо розміру часток у спадщини, на які мають право позивач ОСОБА_1 та відповідач ( позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_2, суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги.

Відповідно до ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відносяться до першої черги спадкоємців за законом після смерті їх батька ОСОБА_4 (ст.1261 ЦК України). При цьому сторони у відповідності з вимогами ст. 1269 ЦК України, з дотриманням строків, передбачених ст. 1270 ЦК України, подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини ОСОБА_4Відповідач ОСОБА_3, а також будь-хто з інших спадкоємців померлого на спадщину ОСОБА_4 не претендують, і не вчинили жодних передбачених законом дій щодо її прийняття.

Таким чином, суд дійшов висновку, що обсяг спадкового майна ОСОБА_4 підлягає розподілу між його дітьми ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках, і за кожним із спадкоємців слід визнати право власності на:

-1/2 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,83 гектарів, що розташована на території Максимівської сільської ради;

-1/6 частину земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,3072 гектарів, кадастровий номер :05:001:0009.

Отже, з врахуванням вищзезазначенного, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, а зустрічний позов ОСОБА_2 - необхідно задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст., ст. 10, 60, 174, 212-215, 294 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення юридичного факту та визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити частково.

Встановити юридичний факт того, що Державний акт на землю серії І-ЗП № 035037, виданий 17.05.2000 року Вільнянською районною радою народних депутатів на підставі розпорядження Вільнянської райдержадміністрації № 217 від 09.06.1999 року на імя «Ведмідьова» ОСОБА_5 дійсно належав батьку ОСОБА_1 - ОСОБА_4, який помер 25.08.2014 року.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4, померлого 25.08.2014 року, право власності на:

-1/2 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,83 гектарів, що розташована на території Максимівської сільської ради;

-1/6 частину земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,3072 гектарів, кадастровий номер :05:001:0009.

В задоволенні позову ОСОБА_1 в іншій частині відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4, померлого 25.08.2014 року, право власності на:

-1/2 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,83 гектарів, що розташована на території Максимівської сільської ради;

-1/6 частину земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,3072 гектарів, кадастровий номер :05:001:0009.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення; у разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: О.С. Надворна

26.05.2016