ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/110/16-ц
Провадження № 2/362/718/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2016 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді: Орда О.О.,

при секретарі: Хоменко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів купівлі продажу 1/2 частини житлового будинку та частини земельної ділянки,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів купівлі продажу 1/2 частини житлового будинку та частини земельної ділянки в якому просила визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку № 1 по вулиці Фрунзе в с. Путрівка Васильківського району Київської області посвідчений приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу ОСОБА_3В 22 лютого 2008 року та зареєстрованого в реєстрі за № 725 та договір купівлі-продажу частини земельної ділянки площею 0,0500 га яка розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Путрівка, вулиця Фрунзе, 1 посвідчений приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу ОСОБА_3В 22 лютого 2008 року та зареєстрованого в реєстрі за № 729. Свої вимоги обгрунтовує тим, що вона була співвласником житлового будинку № 1 по вулиці Фрунзе в с. Путрівка Васильківського району Київської області та земельної ділянки площею 0,0500 га яка розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Путрівка, вулиця Фрунзе, 1, які згідно спірних договір купівлі-продажу передала у власність ОСОБА_2М 1/2 частину житлового будинку та частину земельної ділянки, за які вона була зобов'язана сплатити їй грошові кошти в сумі 67000 гривень за 1/2 частину житлового будинку та 12 625 грн за земельну ділянку площею 0.0500 га проте в порушення спірних договорів дані кошти сплачені не були. Вони необхідні їй для лікування, оскільки вона є людиною похилого віку, постійно хворіє та є пенсіонером. Таким чином ОСОБА_2М ввела її в оману, оскільки не сплатила їй коштів за 1/2 частину будинку та частину земельної ділянки а тому спірні договори повинні бути на підставі ст. 230 ЦК України визнані недійсними.

Посилаючись на зазначені обставини, представник позивача просив визнати спірні договори купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку та частини земельної ділянки недійсними, оскільки вони укладені внаслідок обману.

Позивач в судовому засіданні пояснила, що дійсно у неї з відповідачкою була домовленість, щодо того що кошти не будуть сплачуватися але вона буде за нею доглядати, проте відповідачка зробила їй нестерпні умови проживання в зв'язку з чим вона була вимушена забрати деякі речі та виїхати жити до сина.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, зазначивши, що кошти які повинні була сплатити відповідач позивачу по спірним договорам йшли на утримання позивача та на ремонт будинку, що зокрема підтверджується рішенням Апеляційного суду Київської області від 19 лютого 2013 року. Всі умови для проживання позивача в спірному будинку є але чомусь позивач вирішила виїхати жити до сина, жодного доказу щодо перешкоджання проживання ОСОБА_1А відповідачем ОСОБА_2М суду не надано.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

ОСОБА_4 є рідною онукою ОСОБА_1А, що не заперечується сторонами а отже відповідно до ст. ч.1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню

ОСОБА_1 відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 0,150га, розташована в с.Путрівка по вул..Фрунзе, 1 із цільовим призначенням для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, а також на праві приватної спільної часткової власності - 1/2 частина домоволодіння, розташованого в с.Путрівка Васильківського району Київської області по вул..Фрунзе, 1.

22 лютого 2008 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 уклали нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу частини житлового будинку, за яким ОСОБА_1 продала, а ОСОБА_2 купила 1/2 частину житлового будинку під номером 1, що знаходиться в с.Путрівка Васильківського району Київської області по вул..Фрунзе, 1.

В цей-же день, 22 лютого 2008 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 уклали нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу частини земельної ділянки, за яким ОСОБА_1 продала, а ОСОБА_2 купила частину земельної ділянки площею 0,0500 га від земельної ділянки загальною площею 0,150га, що розташована по вул..Фрунзе, 1 в с.Путрівка Васильківського району Київської області.

Відповідно до ст.ст.6,627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, вибору контрагента та визначенні умов договору урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За договором купівлі - продажу, як зазначено в ст. 655 ЦК України, одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну суму.

Обов'язковою (істотною) умовою договору купівлі - продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна відповідно до ст. 657 ЦК України є укладення його в письмовій формі, нотаріальне посвідчення та державна реєстрація.

Зокрема, з оспорюваних договорів купівлі - продажу вбачається, що сторони в справі ( продавець 1/2 частини житлового будинку та частини земельної ділянки ОСОБА_1А та покупець- Жеребко О.М), діючи добровільно і перебуваючи при здоровому глузді та ясній пам»яті, розуміючи значення своїх дій, попередньо будучи ознайомлені нотаріусом з приписами цивільного законодавства, що регулюють укладений між ними правочин (ст.ст.202-204, 626-627 ЦК України) уклали договора, згідно з яким ОСОБА_1А передала у власність ОСОБА_2М 1/2 частину житлового будинку, розташованого в с.Путрівка Васильківського району Київської області по вул..Фрунзе, 1 та частину земельної ділянки площею 0,0500 га від земельної ділянки загальною площею 0,150га, що розташована по вул. Фрунзе, 1 в с.Путрівка Васильківського району Київської області.

Посиланя позивача та його представника на те, що дані договори купівлі - продажу вчинені позивачем внаслідок обману з боку відповідача ОСОБА_2М, а тому є підстави для визнання даних правочинів недійсними не підтверджені належними та допустимими доказами, як того вимагають приписи ст.ст. 10,11 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 230 ЦПК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч.1 ст.229 цього ж Кодексу), такий правочин визнається недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Отже, підставою для визнання правочину недійсним відповідно до зазначеної норми, є введення однією стороною іншої сторони правочину в обман щодо обставин, які мають істотне значення. Якщо особа, яка вчинила правочин (ч.1 ст.229 ЦК України), помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Згідно з роз'ясненнями, наданими в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» особами, котрі беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони даного правочину. Правочини визнаються вчиненими під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторони правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману, в даному випадку позивач.

Зазначене дає підстави для висновку, що обман може стосуватись тільки обставин, що мають істотне значення, тобто природи правочину, прав та обов'язків сторін, властивостей і якості речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Обман може виражатись в активних та пасивних діях недобросовісної сторони правочину.

Свідок ОСОБА_5, син позивача в судовому засіданні повідомив що його мати до себе взяла онуку яка повинна була її доглядати, але онука яка є відповідачем по справі погано до неї відносилась, виганяла з будинку після того як було оформлено в 2008 році спірні договори купівлі продажу. З осені 2013 року його мати не проживає в спірному будинку оскільки ОСОБА_2М вигнала її з будинку. Під час оформлення спірних договорів купівлі-продажу у нотаріуса не був присутній, сидів в машині. Щодо непередачі коштів по спірним договорам то це факт став йому відомий і від позивача і від відповідача. Мати йому говорила що гроші не передані але нехай живуть в будинку

Свідок ОСОБА_6 подруга позивача в судовому засіданні повідомила що її подрузі кошти за спірними договорами не сплачено, про це відомо їй стало і від позивача і від відповідача. Відповідач вигнала її подругу з дому.

Свідок ОСОБА_7, брат цивільного чоловіка відповідача в судовому засіданні повідомив що періодично мешкає в спірному будинку, відносини між сторонами були гарні до того моменту як втрутився син позивача, після чого десь 2-3 роки том відносини між ними погіршились у, подробиці укладення спірних договорів не знає. Відповідач по справі робила ремонт за власні кошти, оскільки вона давала йому кошти на матеріали а за роботу він не брав.

Свідок ОСОБА_8, сусід відповідача в судовому засіданні повідомив що він є власником 1/2 частини спірного житлового будинку та був присутній у нотаріуса під час укладання спірних договорів, та ним було підписано заяву щодо того що він не проти продажу частини будинку ОСОБА_2М . Нотаріус роз'яснював сторонам по справі що це є договір купівлі продажу, з приводу передачі коштів йому нічого не відомо, жили сторони дружньо після укладення спірних договорів десь 1,5-2 роки, що сталося потім йому не відомо.

Згідно ч.3 ст 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 19 лютого 2013 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу встановлено Та обставина, що грошові кошти за договорами купівлі-продажу не передавалась визнана обома сторонами спору. Встановлено, що ОСОБА_2 із своєю сімєю вселилась в спірний житловий будинок до укладення договору купівлі-продажу в січні 2008 року з умовою, що вона буде продовжувати ремонтні роботи в будинку за свої кошти

Проте, заявляючи вимоги про визнання договорів недійсними як таких, що були укладені під впливом обману, позивач не надав суду достатніх доказів того, що в момент вчинення вказаних правочинів відповідач навмисно ввів його в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, при укладанні даних договорів позивач був ознайомлений з його змістом та погодився з умовами зобов'язання, про що свідчить відповідний підпис позивача на договорі.

Посилання представника позивача на те, що при укладенні договорів сторонами не було досягнуто всіх істотних його умов щодо предмета договору не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки дана обставина не є підставою для визнання договору недійсним на підставі ст. 230 ЦК України.

Отже неналежне виконання грошового зобов»язання (оскільки відповідач та позивач, свідки вказували на те, що кошти по договорам купівлі-продажу не передавались) не може бути підставою для визнання договору купівлі -продажу недійсним на підставі ст. 230 ЦПК України

На підставі викладеного та керуючись ст., 215, 230 ЦК України, ст.ст. 10, 57, 60, 215 ЦПК України суд -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу 1/2 частини будинку та частини земельної ділянки відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я: