Справа № 700/421/16-ц
Провадження № 2/700/217/16
01 серпня 2016 р. Лисянський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого - судді: Пічкура С.Д.,
за участю секретаря: Сіденко Н.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Лисянка Черкаської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованності,
24 травня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованності.
Представник позивача в судове засідання не зявився, направив суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розглянути справу відповідно до ст. 224 ЦПК України у відсутності відповідача з ухваленням заочного рішення.
Дослідивши матеріали справи, встановивши обставини справи та відповідні до них правовідносини, суд виходить з наступного.
Правовідносини з приводу надання кредиту регулюються Цивільним кодексом України та Законом України «Про банки та банківську діяльність» № 2121-ІІІ від 07 грудня 2000 року /надалі Закон № 2121-ІІІ/ відповідно до статті 2 якого банківським кредитом визнається будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання сплати процентів та інших зборів з такої суми.
Правовою формою щодо оформлення відносин сторін є кредитний договір, та відповідно до положень частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
За загальним правилом договірне зобов'язання повинне виконуватись відповідно до тих умов, які сторони визначили при укладанні договору.
Отже, відповідно до дійсного змісту наведених норм, кредитний договір обов'язково має укладатись у письмовій формі (стаття 1055 ЦК) та недодержання письмової форми тягне його нікчемність і не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його нікчемністю.
Кредитний договір є неукладеним (не відбувся), коли сторони в належній формі не досягли згоди щодо хоча б з однієї його істотної умови або зміст яких неможливо встановити виходячи з норм чинного законодавства (статті 536, 638, 1056-1 ЦК).
Згідно чинного законодавства кредитний договір набирає чинності з моменту, коли сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов /ч.1 ст. 638 ЦК України/ та істотними умовами кредитного договору є предмет, строк повернення та його ціна /розмір процентів/.
Відповідно до заяви позичальника № DNH4KP20151487 від 26.05.2006року, яка підписана сторонами, банк надає позичальнику строковий кредит в сумі 4798,81 грн. на строк 18 місяців, по 26.11.2007 року з умовами сплати відсотків за його користування у розмірі 2,09% у місяць на суму залишку заборгованості по кредиту в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів в обумовлених у Заяві та Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки, а також сплати комісії, яка визначена в умовах.
З матеріалів позовної заяви та розрахунку заборгованості, наданого позивачем вбачається, що заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 29.04.2016 року складає 4795,09 грн.
Згідно ч.1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору і як вбачається із розрахунку заборгованості, порушення умов договору по поверненню кредитних коштів, сплати відсотків зі сторони відповідача, мало місце ще до настання дати сплати останніх щомісячних платежів.
Відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням проведеним належним чином.
Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, які підписав відповідач визначено обовязок позичальника здійснювати погашення кредиту у порядку та строки відповідно до заяви, сплатити відсотки за користування кредитом . При непогашенні кредиту у встановлені строки заборгованість вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту нарахування відсотків здійснюється відповідно до п.4.2 Умов з дати виникнення простроченої заборгованості.
Отже, датою 26.22.2007 року в Договорі № DNH4KP20151487 саме визначено кінцеву дату виконання позичальником дій щодо повернення кредиту за умов відсутності порушень по сплаті тв. простроченій заборгованості, а не кінцевий термін спливу виконання відповідачем своїх зобовязань за договором.
Отримані відповідачем кошти до цього часу банку не повернуті, тим самим, враховуючий що договір № DNH4KP20151487 не є розірваним чи припиненим відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту, як плату за весь час фактичного користування кредитними коштами.
Судові витрати стягуються пропорційно задоволеним позовним вимогам.
На підставі викладеного, керуючись ст. 526, 533, 553, 554, 598, 599, 625 ЦК України, ст. 10, 11, 60, 88, 169, 208, 209, 212, 213, 214, 215, ЦПК України, суд
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованності за кредитним договором задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуто Лисянським районним судом за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через Лисянський районний суд протягом десяти днів з дня отримання його копії позивачем.

Суддя Пічкур С.Д.