Справа № 361/5027/16-ц Головуючий у І інстанції Сердинський В.С.
Провадження № 22-ц/780/5889/16 Доповідач у 2 інстанції Суханова Є. М.
Категорія 19 14.12.2016
УХВАЛА

Іменем України

14 грудня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Суханової Є.М.,

суддів: Данілова О.М., Мережко М.В.,

за участю секретаря: Бобка О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 вересня 2016 року у заяві ОСОБА_3 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Колекторська компанія «Гарант», ОСОБА_2 третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Татаринцева Євгенія Анатоліївна про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та скасування рішення нотаріуса,-

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Колекторська компанія «ГАРАНТ», ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Татаринцева Євгенія Анатоліївна про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та скасування рішення нотаріуса.

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом заборонити Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб при виконавчому комітеті Броварської міської ради вчиняти певні дії, а саме: здійснювати реєстрацію місця проживання ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, а також інших осіб у двокімнатній квартирі загальною площею 87 кв.м., житловою площею 40,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, та належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири №147 від 17 березня 2016 року.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 вересня 2016 року заяву ОСОБА_3 задоволено.

Заборонено Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб при виконавчому комітеті Броварської міської ради вчиняти певні дії, а саме: здійснювати реєстрацію місця проживання ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, а також інших осіб у двокімнатній квартирі загальною площею 87 кв.м., житловою площею 40,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, та належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири №147 від 17 березня 2016 року,

Не погодившись з висновками, наведеними в ухвалі суду, апелянт звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою залишити дану заяву без задоволення.

Колегія суддів вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що невжиття заходів забезпечення позову в обраний позивачем спосіб може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, в зв'язку із чим необхідно забезпечити позов шляхом заборони вчиняти певні дії щодо двохкімнатної квартири.

За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч.3 ст.152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 22.12.2006, № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи.

Як вбачається із заяви, в обґрунтування необхідності виду забезпечення позову заборони здійснювати реєстраційнію дій щодо місця проживання ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, а також інших осіб у двокімнатній квартирі загальною площею 87 кв.м., житловою площею 40,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, та належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири №147 від 17 березня 2016 року, позивач зазначав, що проведення таких реєстраційних дії значно утруднить або зробить неможливим захист його прав у разі задоволення його позову.

За таких обставин, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про достатність обґрунтування та співмірність виду забезпечення позову та позовних вимог.

Разом з тим, при застосування заходів забезпечення позову у вигляді заборони вчинення певних реєстраційних дій відносно відповідача, судом першої інстанції не взято до уваги та не досліджено той факт, що вжиті заходи забезпечення позову можуть перешкоджати господарській діяльності фізичній особі, що суперечить роз"ясненням, викладеним у пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 22.12.2006, № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову".

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивач на виконання вимог ч.2 ст. 152 ЦПК України не обґрунтував необхідність вжиття вказаного заходу забезпечення позову та не зазначив причини, що можуть утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув заяву про забезпечення позову з порушенням порядку, встановленого для його вирішення.

Відповідно до вимог ч.3 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 вересня 2016 року скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: