Справа № 307/1778/16-ц
Провадження № 2/307/1057/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2016 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Розман М.М.

при секретарі Цех Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вайнраух Отели Юріївни, де третя особа орган опіки і піклування Тячівської райдержадміністрації про встановлення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Вайнраух Отели Юріївни, де третя особа орган опіки і піклування Тячівської райдержадміністрації про встановлення місця проживання дитини. В позовній заяві зазначив, що він проживав у незареєстрованому шлюбі з Вайнраух Отелою Юріївною і від спільного проживання мають малолітню доньку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак очікуване сімейне життя з відповідачкою не склалося, яка стала зловживати спиртними напоями, залишила сімю і перейшла проживати до іншого чоловіка, з який проживає і на даний час. При цьому доньку залишила проживати з ним і зовсім перестала цікавитися її утриманням і вихованням. А нещодавно підійшла до нього і заявили, що оскільки мають рівні права щодо дитини, то доньку може забрати до себе, інакше він повинен постійно платити їй гроші.

Позивач вважає, що в інтересах дитини буде проживати з ним, а не з матірю, оскільки він має власне житло, де створені всі комфортні умови для проживання і виховання дитини. До цього він за родом своїх занять має час для належного догляду за дитиною.

Відповідачка ж немає достатнього доходу , мешкає у не облаштованій квартирі, а тому, на його думку, не спроможна забезпечити нормальні умови для розвитку і виховання дитини.

Просить визначити місце проживання малолітньої доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем його проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2.

В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю посилаючись на викладені в письмовій позовній заяві обставини і додатково пояснив, що він немає наміру перешкоджати відповідачці брати участь у вихованні дитини, але бажає, щоб дитина проживала за місцем його проживання, де для неї створені всі умови.

Відповідачка в судовому засіданні позов визнала і пояснила, що у неї склалася складна життєва ситуація і вона на даний час не має можливості забрати дитину до себе і не заперечує, щоб дитина проживала за місцем проживання батька, де їй комфортніше. Однак від доньки вона не відмовляється і бажає її постійно навідувати та брати участь у її вихованні.

Представник органу опіки і піклування Тячівської райдержадміністрації в судовому засіданні проти позову не заперечив.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що сторони ОСОБА_1 і п Вайнраух Отела Юріївна проживали спільно без реєстрації шлюбу і від спільного проживання мають малолітню доньку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На даний час сторони проживають окремо, а дитина залишилася проживати за місцем проживання батька.

Одночасно між сторонами існував спір щодо участь кожного з батьків у вихованні малолітньої доньки, що стало підставою для звернення позивача щодо визначення місця проживання дитини.

Згідно ст. 141 CK України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

А згідно до ст..ст. 160, 161 цього Кодексу місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними вирішується судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Як встановлено в судовому засіданні, на час розгляду справи в суді малолітня ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає за місцем проживання батька, що підтвердила в судовому засіданні відповідачка та визнала, що там дитині комфортніше, а вона на даний час не спроможна забрати дитину до себе. Однак від доньки вона не відмовляється і бажає її постійно навідувати та брати участь у її вихованні.

При цьому позивач за місцем проживання характеризуються позитивно, матеріально і житлом забезпечений і здатен створити комфортні умови для проживання і виховання дитини.

Будь яких даних про спроможність відповідачки на даний час забезпечити належні умови для виховання і утримання дитини чи її намагання повернути дитину не наведено.

У п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» роз'яснено, що суди, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, мають виходити із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинні постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Крім того, згідно з принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю.

Зазначені вище положення закону повинні бути застосовані у кожній конкретній справі, виходячи з її обставин та інтересів дітей.

Згідно до висновку органу опіки і піклування від 29.06.2016 року за №214 рекомендовано визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 з батьком в м. Тячів по вулиці Чехова, №17.

Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд при вирішенні спору щодо місця проживання дитини бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків , вік дитини, стан здоровя, матеріально-побутові умови кожного з них.

А тому, беручи до уваги факт постійного проживання малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, з батьком, з яким після припинення спільного проживання між сторонами не розлучалася і відповідну особисту прихильність до батька, категоричну неспроможність на даний час з боку матері забезпечити належні умови виховання і утримання дитини, що в даному випадку є винятковими обставинами, суд вважає, що виходячи з конкретних обставин справи та в інтересах дитини позов слід задоволити.

Судові витрати в частині сплати судового збору покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 4 , 10 , 11 , 60 , 209 , 213-215 ЦПК України , ст.ст. 141, 160, 161 СК України, суд ,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_2, 14 січня 2013 року, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_4 України за місцем проживання батька ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_6 України, в м. Тячів по вулиці Чехова, №17, Закарпатської області, України.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий : М.М.Розман