НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-о-209/10
№ 2-др/183/1/16
04 січня 2016 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Сороки О.В.,
секретаря Хачатурової Е.Е.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення по справі за його заявою про встановлення факту проживання на території України ,
27 грудня 2010 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області розглянувши заяву ОСОБА_1, про встановлення факту проживання на території України, задовольнив вимоги заявника і встановив факт проживання ОСОБА_1 на території України з 1984 року.
28 листопада 2015 року матеріали клопотання гр. ОСОБА_1 про видачу паспорта громадянина України, замість утраченого, повернуті ДМС ГУ України в Дніпропетровській області заявнику для доопрацювання, оскільки він з 1984 року безперервно проживав на території України.
27.12.2015 року заявник звернувся до суду з заявою про поставлення додаткового рішення, посилаючись на те, що ДМС ГУ України в Дніпропетровській області відмовляє йому у видачі паспорта громадянина України, замість утраченого, у зв'язку з тим, що в рішенні суду від 27 грудня 2010 року не вказано про його постійне проживання в Україні з 1984 року по теперішній час. Просив суд про задоволення заяви.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 народився 26.01.1958 року в с. Шаумян Дашкесанського району, Республіка Азербайджан. В травні 1984 року переїхав з Азербайджану на Україну, де проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1 а в січні 1987 року переїхав до с.Могилів Царичанського району, де мав намір придбати житло та перевезти свою сім'ю. Однак, через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок, оформлення договору купівлі-продажу нерухомого майна не відбулося, тому заявник знову повернувся до Новомосковського району, знявся з реєстраційного обліку в Царичанському районі та переїхав на постійне місце проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2, де зареєстрований з 01.03.2005 року.
Паспорт ОСОБА_1 втратив не зі своєї вини, про що свідчить видана йому довідка ДМС ГУ України в Дніпропетровській області Царичанський районний сектор в Дніпропетровській області від 22.12.2015 року.
Крім того, встановлено, що ОСОБА_1 з 1984 року постійно проживає на території України, до набрання чинності Закону України «Про імміграцію», не залишав територію України, її кордонів не перетинав, а громадянства Азербайджану чи будь-якої іншої країни не отримував.
Відповідно до ст. 220 ЦПК України,суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.
Як вбачається з рішення суду, копією паспорта громадянина України ОСОБА_1 стверджується, що останній народився 26.01.1958 року в с.Шаумян Дашкесанського району, Республіки Азербайджан. Відмітками про місце проживання стверджується, що заявник 11.01.1988 року був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3, де знятий з реєстраційного обліку 22.02.2005 року, а 01.03.2005 року зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_4.
Довідкою, виданою виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради стверджується, що ОСОБА_1 з травня 1984 року до січня 1987 року проживав с .Михайлівка по вул..Гагаріна, 42 без реєстрації.
Факт проживання саме в с.Орлівщина також стверджується довідкою виконкому Орлівщинської сільської ради.
Також суд звернув увагу на ту обставину, що ОСОБА_1, до набрання чинності Закону України «Про імміграцію», не залишав територію України чи перетинав її кордони, а так само не отримував громадянство Азербайджану чи будь-якої країни.
Судом було витребувано з Царичанського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області висновок про законність видачі паспорта громадянина України ОСОБА_1, однак в 2007 році органами прокуратури проводилася перевірка про законність видачі паспортів, після чого матеріали до Царичанського РВ не було повернуто, що не дає суду підстав для сумніву у законності виданого паспорта громадянина України.
Отже, при розгляді справи судом встановлено, що заявник з 1984 року і по день розгляду справи 27 грудня 2010 року дійсно постійно проживав в Україні.
В рішенні суду не вказано про постійне місце проживання заявника на території України, що перешкоджає на теперішній час заявнику отримати паспорта громадянина України, замість утраченного.
Керуючись ст. 220 ЦПК України, суд, -
Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 в Україні з 1984 року по теперішній час, тобто на день поставлення рішення суду від 27 грудня 2010 року.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя Сорока О.В.