Провадження № 22-ц/773/48/16 Категорія: 27 Доповідач: Подолюк В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Подолюка В.А.,

суддів - Киці С.І., Данилюк В.А.,

секретар Вергун Т.С.,

з участю: представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Волинське обласне управління АТ "Ощадбанк" про зобовязання вчинити дії, за апеляційною скаргою відповідача публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Волинське обласне управління АТ "Ощадбанк" на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 жовтня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2015 року позивач ОСОБА_3 звернулася з позовом до ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Волинське обласне управління АТ "Ощадбанк" про зобовязання вчинити дії.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 жовтня 2015 року позов задоволено повністю.

Зобовязано ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Волинське обласне управління АТ «Ощадбанк» видати готівкою одноразовою операцією через касу банку, у валюті кредиту, належні ОСОБА_3 кошти за Договором № 9101702 на вклад «Комбінований» на імя фізичної особи від 05.06.2014 року та за Договором № 9101802 на вклад «Комбінований» на імя фізичної особи від 05.06.2014 року у розмірі 220833,70 доларів США.

Вирішено питання судового збору.

Не погоджуючись з постановленим рішення суду першої інстанції відповідач ПАТ "Державний ощадний банк України" подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на незаконність судового рішення із-за порушення норм матеріального та процесуального права зазначає, що висновки суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог не відповідають встановленим обставинам справи та судовій практиці з вирішення аналогічних спорів. У звязку з цим, просить скасувати оскаржуване ними судове рішення та ухвалити нове, яким у позові відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника відповідача ОСОБА_2, який підтримав доводи апеляційної скарги в повному обсязі з підстав, наведених в ній, представника позивача ОСОБА_1, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлено, що 05.06.2014 року між ОСОБА_3 та АТ «Ощадбанк» було укладено договір № 9101702 на вклад «Комбінований» на імя фізичної особи та Договір № 9101802 на вклад «Комбінований» на імя фізичної особи (а.с. 5, 6).

Відповідно до п. 1.1 Договору № 9101702 (а.с. 5) вкладник вносить, а банк приймає на вкладний (депозитний) рахунок на умовах цього договору кошти в сумі 112284,67 доларів США строком на 18 місяців. Днем повернення депозиту є 05 грудня 2015 року. Процентна ставка за депозитом встановлюється у розмірі 9,5 % річних.

Відповідно до п. 1.1 Договору № 9101802 (а.с. 6) вкладник вносить, а банк приймає на вкладний (депозитний) рахунок на умовах цього договору кошти в сумі 108549,03 доларів США строком на 18 місяців. Днем повернення депозиту є 05 грудня 2015 року. Процентна ставка за депозитом встановлюється у розмірі 9,5 % річних.

Відповідно до частини першої статті 631 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору.

Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ст. 2 Закону України Про банки і банківську діяльність вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

За змістом ч. 1 ст. 1060 та ч. 1 ст. 1061 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

З матеріалів справи вбачається, що укладені між сторонами договори банківського вкладу були строковими (а. с. 5, 6), пунктом. 3.1 вказаних договорів передбачено, що вкладник має право до закінчення строку дії Договору вилучити з рахунку всю суму депозиту або його частину. Пунктами 3.4.2 Договорів передбачено, що при намірі вилучення з рахунку всієї суми депозиту або його частини до закінчення строку дії Договору, письмово повідомити Банк про дату та розмір вилучення коштів з Рахунку не менше ніж за 5 робочих днів до дня вилучення.

20.07.2015 року позивач ОСОБА_3 звернулася з заявою до відповідача та повідомила про свій намір разово зняти розміщені нею згідно Договорів № 9101702 та № 9101802 на вклад «Комбінований» кошти та нараховані відсотки у повному обсязі.

Листом № 19-3/1362-3549 від 22.07.2015 року відповідачем у поверненні грошових коштів ОСОБА_3 було відмовлено, зазначено, що банк не може видати належні їй кошти у звязку із внесенням змін до Цивільного кодексу України та встановленим Постановою Правління НБУ за № 354 від 03.06.2015 року обмежень щодо повернення готівкових грошових коштів в іноземній валюті, що також було передбачено п. 4.5 Договорів.

Також банк роз`яснив вкладнику, що відповідно до п.10 указаної постанови Правління Національного банку України уповноважені банки зобов`язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах 15000 грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України.

Виходячи з наведених обставин справи та норм матеріального права, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відмова банку у поверненні коштів вкладнику є незаконною, оскільки суперечить змісту самих договорів, ст. 41 Конституції України та ст. 526 ЦК України відповідно

до якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому, надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження (ч. 1 ст. 1071 цього Кодексу).

Крім того, ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 529 ЦК України кредитор має право не приймати від боржника виконання його обов'язку частинами, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Отже, за змістом наведених норм права зобов'язання відповідача ПАТ «Державний ощадний банк України» полягає у виплаті грошових коштів позивачу ОСОБА_3 на умовах та в порядку, встановлених договорами №9101702 та № 9101802 на вклад «Комбінований».

Відповідно до ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

За таких обставин справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відмова банку, у видачі грошових коштів з поточного рахунку на підставі розпорядження клієнта, з посиланням на обмеження, що встановлені постановою Правління НБУ від 29 серпня 2014 року № 540 «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного і валютного ринків України та постановою Правління НБУ № 581 від 03 вересня 2015 року «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» є незаконними, оскільки позбавляють володільця рахунка права володіти та розпоряджатися належними йому на праві власності грошовими коштами та є порушенням його прав, визначених Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та суперечить нормам ЦК України.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції про те, що кошти можуть бути видані позивачу одноразовою операцією через касу банку виходячи з такого.

Відносини банку та володільця рахунку передбачені гл. 72 ЦК України, обов"язок банку з повернення коштів урегульовано ст. ст. 1068, 1073 ЦК України та умовами відповідного договору.

У звязку з цим, суд першої інстанції правильно зобов»язав відповідача видати позивачу грошові кошти згідно з умовами договору, а порядок виконання такого рішення суду передбачений Законом України «Про виконавче провадження».

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України підлягає залишенню без змін із виключенням з його резолютивної частини посилання про зобов»язання відповідача видати грошові кошти одноразовою операцією через касу банку.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Волинське обласне управління АТ "Ощадбанк" відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 жовтня 2015 року в даній справі залишити без змін, виключивши з резолютивної частини рішення вказівку щодо видачі готівки одноразовою операцією через касу банку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: