Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.01.2016 Справа №607/6841/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючої Герчаківської О.Я.,

з участю секретаря Субчак Г.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором №120276091 від 04 липня 2011 року, -

в с т а н о в и в :

Приватне акціонерне товариство «Лізинг інформаційних технологій» звернулося до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором №120276091 від 04 липня 2011 року в розмірі 24 073,73 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04 липня 2011 року Закрите акціонерне товариство «Лізинг інформаційних технологій», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Лізинг інформаційних технологій» та ОСОБА_1 уклали договір №120276091 про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання. Позивач у повному обсязі виконав свої договірні зобов'язання щодо надання обладнання позивачу згідно договору у відповідні строки та належної комплектації, але відповідач порушив свої грошові зобов'язання, внаслідок чого їй нараховувалась плата за прострочення платежу, передбачена п.14.2 Правил та п.5.4.2 Договору. Згідно структури грошових нарахувань та надходжень № від 06 квітня 2015 року, відповідач сплатила лише 12 634,00 грн., з яких зараховано: 2 445,05 грн. на погашення плати за прострочення щомісячних платежів та 10 189,85 грн. на погашення місячних орендних платежів. В результаті розрахунку заборгованість ОСОБА_1 станом на 21 квітня 2015 року не погашена та становить 24 073,73 грн., з яких: 1 091,05 грн. - компенсація вартості належного обладнання, 22 905,16 грн. - плата за прострочення щомісячних платежів; 77,52 грн. - компенсація понесених витрат, пов'язаних з отриманням виконання зобов'язання. Відповідач не погоджується добровільно сплатити заборгованість, а тому Приватне акціонерне товариство «Лізинг інформаційних технологій» просить стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості за невиконання договірних зобов'язань у розмірі 24073,73 грн.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Просить задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання не з'явилась, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу технічними засобами.

Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до Закону України «Про фінансовий лізинг» фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу; за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (надалі - Закон) фінансовими послугами в тому числі є фінансовий лізинг.

Відповідно до ст.5 вказаного Закону фінансові послуги надаються фінансовими установами, а також, якщо це прямо передбачено законом, фізичними особами-підприємцями.

В силу ст.ст.20, 21 Закону державне регулювання діяльності з надання фінансових послуг здійснюється шляхом ведення державних реєстрів фінансових установ і реєстрів осіб, які не є фінансовими установами, але мають право надавати окремі фінансові послуги, та ліцензування діяльності з надання фінансових послуг національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

04 липня 2011 року між Закритим акціонерним товариством «Лізинг інформаційних технологій» та ОСОБА_1 укладено Договір №120276091 про отримання обладнання в системі LeaselT в оренду на умовах фінансового лізингу (надалі - Договір).

Згідно п.1.1. Договору клієнт бере участь у системі LeaselT, зокрема отримує ІТ-обладнання та інші товари від постачальників - учасників системи LeaselT, а також отримує послуги на умовах, визначених обраним клієнтом пакетом фінансування LeaselT, а оператор LeaselT зобов'язується на підставі договору забезпечити передачу клієнту ІТ-обладнання обраних клієнтом постачальником та надання клієнту послуг, за умовами виконання клієнтом вимог, передбачених пакетом LeaselT.

Порядок отримання IT-обладнання, інших товарів та послуг клієнтом визначається Правилами отримання обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaselT, які є навід'ємною частиною цього Договору (п.1.2. Договору).

Згідно п.2.2. Договору, а також п.4.9. Правил отримання обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaselT (надалі - Правила), які є невід'ємною частиною цього Договору, позивач надав відповідачу в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання. Про передачу обладнання свідчить акт приймання-передачі майна №120276091 від 13 липня 2011 року.

Загальна первісна вартість переданого обладнання становить 11280,00 грн.

Як передбачено п.2.1. Договору, умови, за яким IT-обладнання, інші товари та послуги надаються Клієнту, визначаються Пакетом LeaselT. Відповідачем обрано Пакет LeaseIT Десятка.

Умовами пакету LeaseIT є: платіж при отриманні обладнання (загальної суми платежів): 10%; вид договору - фінансовий лізинг; кількість місячних лізингових платежів (крім першого) - 9; розмір місячних платежів - щомісяця рівними частинами; перехід права власності - виплата повної вартості обладнання.

Пунктом 6.2. Правил визначено, що строк, протягом якого Клієнт повинен сплачувати платежі. Починається з дня передачі обладнання Клієнту, і закінчується в останній день останнього календарного місяця встановленого Пакетом LeaseIT строку.

Відповідач зобов'язався сплачувати платежі у загальній сумі 11280,00 грн. в такому порядку: перший платіж у розмірі 10% від загальної суми платежів; 9 платежів рівними частинами щомісячно до 20-го числа кожного місяця.

Структура грошових нарахувань на надходжень № від 06 квітня 2015 року відображає належні до виплати відповідачем суми та порівнює їх з фактично здійсненими останніми платежами відповідачем. Останній стовпчик Структури є різницею між належними до сплати і фактично сплаченими сумами та відображає заборгованість Відповідача щомісяця наростаючим підсумком.

Згідно Структури Відповідач сплатила лише 12634,00 грн., (в Структурі колонка «Оплата всього»), з яких на підставі ст.534 ЦК України та п.6.8. Правил зараховано: 2445,05 грн. на погашення плати за прострочення щомісячних платежів (в Структурі колонка «Розділ оплат. Штрафні санкції»); 10188,95 грн. на погашення місячних орендних платежів (в Структурі колонка «Розподіл оплат. Місячний платіж»).

Разом з тим, ні у Договорі, ні у Правилах, з якими, як стверджує позивач, він ознайомив відповідача, не міститься визначення вказаних понять, порядок нарахування цих сум і обов'язку відповідача сплачувати такі платежі.

Як вбачається із висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи №480/15-22 від 13 листопада 2015 року, складеного Тернопільським відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, дослідженням представлених документів встановлено наступне: Яким чином нараховано штрафні санкції за період з 01 жовтня 2011 року по 20 квітня 2015 року у розмірі 25350,21 грн., з яких сум, встановити не видається за можливе. За період з 13 липня 2011 року по 20 серпня 2012 року ОСОБА_1 сплачено 12634 грн., які розподілені банком на сплату основної суми заборгованості по кредиту у розмірі 10188,95 грн. та 2445,05 грн. - штрафні санкції. Згідно структури грошових нарахувань та надходжень за період з 01 жовтня 2011 року по 21 листопада 2011 року нараховано штрафну санкцію у розмірі 174,84 грн. 20 листопада 2011 року сума платежу складала 1128 грн. 10% від цієї суми складає 112,80 грн. 21 листопада 2011 року сума сплати становить 1825,16 грн., 5% від цієї суми складає 91,25 грн. Яким чином визначено розмір штрафної санкції у сумі 174,84 грн. встановити не видається за можливе. Аналогічно нараховано суми у березні, квітні, липні, серпні 2012 року. За період з 01 липня 2011 року по 20 серпня 2012 року існує 6 випадків несвоєчасної сплати. Штрафні санкції в такому випадку будуть складати 1128 х 6 х 10% - 678,80 грн. Таким чином, сума сплати, передбачена договором 11280 грн. + штрафні санкції 678,80 грн., то загальна сума, яка підлягає сплаті за даним договором буде складати 11956,80 грн. Оскільки ОСОБА_1 сплачено 12634 грн., а сума, яка підлягає сплаті - 11956,80 грн., то суми заборгованості по договору №120276091 від 04 липня 2011 року експертним дослідженням не встановлено. Таким чином, в результаті дослідження суми заборгованості по договору №120276091 від 04 липня 2011 року ОСОБА_1 експертним дослідженням не встановлено.

Згідно ст.66 ЦПК України - висновок експерта є доказом в справі. Відповідно, суд оцінює його, як один із наявних доказів у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що повинно ґрунтуватися на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні. Як і інші докази, висновок експерта не має для суду наперед встановленого значення. Результат оцінки висновку експерта суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви його прийняття чи відмови у прийнятті.

Оцінивши зібрані у справі докази в їх повній сукупності суд приймає до уваги висновок експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи №480/15-22 від 13 листопада 2015 року, яким встановлено відсутність заборгованості ОСОБА_1 по договору №120276091 від 04 липня 2011 року, та спростовано доводи позивача. При цьому суд виходить з того, що наведені Приватним акціонерним товариством «Лізинг інформаційних технологій» розрахунки не відповідають умовам договору, структурі грошових нарахувань та надходжень № від 06 квітня 2015 року, так як порядок їх нарахування та обов'язок щодо сплати таких платежів відповідачем в Договорі відсутній. Зазначені позивачем суми документально не підтверджені і є неспівмірними із розміром зобов'язань ОСОБА_1 у виниклих між сторонами правовідносинах.

З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором №120276091 від 04 липня 2011 року слід відмовити у зв'язку з безпідставністю позовних вимог.

Керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60, 64, 160, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором №120276091 від 04 липня 2011 року - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча О.Герчаківська