Справа № 367/1393/15-ц Головуючий у І інстанції Кухленко Д.С.
Провадження № 22-ц/780/3234/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 29 01.08.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

01 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Воробйової Н.С., Гуля В.В.,

за участю секретаря - Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 24 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, витрат повязаних з оплатою послуг за складання звіту про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 24 вересня 2014 року на належний йому на праві власності автомобіль НОМЕР_1, який знаходився на подвір`ї будинковолодіння ОСОБА_4 АДРЕСА_1 упало дерево з подвір`я домоволодіння сусіда ОСОБА_3, внаслідок чого автомобіль зазнав механічних пошкоджень. Відповідно до звіту №2295 про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 08 жовтня 2014 року, вартість матеріального збитку у звязку з пошкодженням автомобіля НОМЕР_2 становить 38 616 грн. 98 коп. Зазначав, що за складання вказаного звіту №2295 ним понесені витрати у розмірі 800 грн. Також позивач вказував, що ОСОБА_4 неодноразово звертався до ОСОБА_3 з проханням вжити заходів щодо зрізання аварійних дерев, однак останній жодних дій не вчинив. Крім того, позивач зазначав, що внаслідок пошкодження автомобіля йому завдано моральну шкоду, що полягає у сильних душевних хвилюваннях, втраті спокою, порушенні психічної рівноваги, нервової системи та сну.

З урахуванням наведеного, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь майнову шкоду у розмірі 39 416 грн. 98 коп. та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 24 березня 2016 року в позові ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам закону не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із його недоведеності. Зокрема, суд зазначив, що позивачем не надано доказів того, що аварійне дерево знаходилося на належній відповідачу земельній ділянці, а також про звернення до відповідача з проханням вжиття заходів щодо зрізання аварійних дерев. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що акт депутата від 24 вересня 2014 року про обстеження матеріально - побутових умов проживання сім`ї не підтверджує факт наявності вини відповідача у пошкодженні автомобіля позивача.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна у звязку з неповним зясуванням судом обставин, що мають значення для справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що ОСОБА_2 на праві власності належить автомобіль НОМЕР_3, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії КХС №352692 (а.с. 9,10).

Встановлено, що рішенням Ірпінської міської ради Київської області № 873-25-ХХІV від 09 вересня 2004 року «Про порядок встановлення порядку користування земельною ділянкою у м.Ірпені по вул.Комінтерну, 67» встановлено порядок користування земельною ділянкою по вул. Комінтерна, 67 в м. Ірпені по фактично сформованим межам, згідно якого у користуванні ОСОБА_3 знаходиться земельна ділянка площею 300 кв.м. Земельна ділянка площею 40 кв.м. двір спільного користування ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (а.с. 93).

По справі встановлено, що 24 вересня 2014 року близько 16 год. 30 хв. на належний ОСОБА_2 автомобіль НОМЕР_3, який знаходився на подвірї будинковолодіння ОСОБА_4 АДРЕСА_2 упало дерево з подвір`я домоволодіння сусіда ОСОБА_3, внаслідок чого автомобіль зазнав механічних пошкоджень. Вказані обставини підтверджуються висновком ДІМ Коцюбинського СВМ Ірпінського МВ ГУ МВС України в Київській області лейтенанта міліції ОСОБА_6 від 24 вересня 2014 року, затвердженого начальником Ірпінського МВ ГУ МВС України підполковником міліції ОСОБА_7 26 вересня 2014 року (а.с.129), актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї власника житла від 24 вересня 2014 року, складеного депутатом Ірпінської міської ради ОСОБА_8 (а.с.14) та актом огляду транспортного засобу №2295 від 29 вересня 2014 року (а.с.27).

Згідно з актом № 76 обстеження зелених насаджень, що підлягають знесенню чи пересаджуванню у звязку із забудовою та впорядкуванням земельних площ на території АДРЕСА_3, складеного 08 жовтня 2014 року комісією КП «Ірпіньзеленбуд» Ірпінської міської ради, дерево, яке впало із сусідньої земельної ділянки на автотранспортний засіб сухостійна сосна, має вік 100 років та підлягала зрізуванню (а.с.15).

Відповідачем не надано доказів не спростування вказаних обставин. Не містять таких даних і матеріали справи.

Відповідно ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (презумпція вини) (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірним рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобовязаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обовязок доведення відсутності вини в завданні шкоди, а позивач доказує наявність шкоди та її розмір.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» благоустрій присадибної ділянки проводиться її власником або користувачем цієї ділянки.

Згідно з п.1 ч.2 ст.17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» громадяни у сфері благоустрою населених пунктів зобов'язані утримувати в належному стані об'єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою території населеного пункту прилеглу до цих об'єктів територію.

Відповідно до п.п. 9.1.10, 9.1.12 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затвердженими наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року №105, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 липня 2006 року за №880/12754 для нормального росту й правильного розвитку дерев здійснюють догляд за кроною протягом усього життя рослин. Обрізають дерева навесні до розпукування бруньок або восени після опадання листя. У дерев видаляють порослеві пагони, які утворюються біля кореневої шийки, а також на стовбурах в міру її появи. Сухі гілки обрізують у міру їх виявлення впродовж року. Аварійне дерево - це дерево, яке може становити загрозу для життя і здоров'я пішоходів, транспортних засобів, пошкодити лінії електропередач, будівлі і споруди або перебуває у пошкодженому стані внаслідок снігопадів, вітролому, урагану та інших стихійних природних явищ чи за наявності гнилої серцевини стовбура, значної суховершинності, досягнення вікової межі.

Однак, суд першої інстанції у порушення ст.ст.213-214 ЦПК України наведених вище вимог закону та обставин справи не врахував та дійшов помилкового висновку про недоведеність вини відповідача у заподіянні збитків позивачу, внаслідок падіння дерева з подвір`я відповідача на автомобіль позивача, чим порушив принцип презумпції вини заподіювача шкоди у деліктних зобовязаннях.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3 майнової та моральної шкоди, колегія суддів вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з таких підстав.

Зі змісту позову вбачається, що позивач просив стягнути з відповідача на свою користь майнову шкоду у розмірі 39 416 грн. 98 коп., яка складається із вартості відновлювального ремонту автомобіля у розмірі 38 616 грн. 98 коп. та витрат, повязаних з оплатою за складання звіту у розмірі 800 грн., а також моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки в повному обсязі.

Розмір збитків що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно звіту №2295 від 08 жовтня 2014 року про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, вартість матеріального збитку, завданого автомобілю НОМЕР_3 в результаті його пошкодження складає 28 051 грн. 59 коп.

Вказана вартість матеріального збитку визначена спеціалістом відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092, у розмірі, що дорівнює ринковій вартості автомобіля на момент пошкодження - 28 051 грн. 59 коп., оскільки вартість відновлювального ремонту автомобіля - 38 616 грн. 98 коп. не менша за його ринкову вартість.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню майнова шкода у розмірі 28 051 грн. 59 коп., що відповідає ринковій вартості автомобіля.

По справі встановлено, що ОСОБА_2 згідно з квитанцією до прибуткового касового ордеру №73 від 10 жовтня 2014 року поніс витрати, повязані з оплатою послуг за складання звіту про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу у розмірі 800 грн. (а.с.23). За таких обставин, колегія суддів вважає, що вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Частиною 3 ст.23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування також враховуються вимоги розумності і справедливості.

У п.п.3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) розяснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, колегія суддів враховує характер та обсяг душевних страждань, яких зазнав позивач у звязку з пошкодженням автомобіля, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 2 000 грн.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_2 з наведених вище підстав.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір у розмірі 494 грн. 18 коп., а при подачі апеляційної скарги - 607 грн. 21 коп. Оскільки колегія суддів ухвалює нове рішення і частково задовольняє позов ОСОБА_2, то понесені позивачем витрати підлягають стягненню з відповідача на його користь пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 24 березня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, витрат повязаних з оплатою послуг за складання звіту про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду у розмірі 28 051 грн. 59 коп., витрати, повязані з оплатою послуг за складання звіту про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку у розмірі 800 грн. та моральну шкоду у розмірі 2 000 грн., а всього 30 851 тридцять тисяч вісімсот пятдесят одна) грн. 59 коп.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 687 грн. 61 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді