Ухвала

іменем україни

15 квітня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Штелик С.П., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 10 березня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, визнання договору недійсним,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулась до суду з указаним вище позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з лютого 1993 року по 03 грудня 2013 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_3

За час подружнього життя сторонами було придбано 2-х кімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1, яку зареєстровано за ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в рівних частках. Також сторонами було придбано автомобіль марки "Шевроле Авео", 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, який зареєстровано за ОСОБА_3 і є спільною власністю подружжя.

Позивач указувала на те, що 14 липня 2014 року ОСОБА_3 ухиляючись від реального поділу спільного майна подружжя, без її письмової згоди, вищезазначений автомобіль переоформив на сина.

З огляду на зазначене, просила визнати недійсним договір відчуження автомобіля марки "Шевроле Авео", 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 оформлений довідкою рахунком ААВ084864 від 08 травня 2013 року та визнати вказаний автомобіль спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Також просила суд здійснити розподіл спільного майна шляхом виділення у власність ОСОБА_3 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2, а ОСОБА_2 - автомобіль марки "Шевроле Авео", 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, стягнувши з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 різницю вартості спільного майна в розмірі 121 131 грн 67 коп.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано недійсним договір відчуження автомобіля "Шевроле Авео", 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та визнано вказаний транспортний засіб спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Визнано право власності на 1/2 частку автомобіля марки "Шевроле Авео", 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, за ОСОБА_2

Визнати право власності на 1/2 частку автомобіля марки "Шевроле Авео", 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, за ОСОБА_3

Припинено право власності ОСОБА_2 на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 та визнано право власності на 1/3 частку вказаної квартири за ОСОБА_3 Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 компенсацію вартості 1/3 частки квартири АДРЕСА_1

В решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 10 березня 2016 року рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 листопада 2015 року в частині припинення права власності ОСОБА_2 на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 та визнання права власності на 1/3 частку вказаної квартири за ОСОБА_3, стягнення компенсацію вартості 1/3 частки квартири скасовано.

Ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 10 березня 2016 року скасувати, рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 листопада 2015 року залишити в силі.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині припинення права власності ОСОБА_2 на 1/3 частку квартири, визнання права власності на 1/3 частку спірної квартири за ОСОБА_3, стягнення з останнього на користь позивача компенсації вартості вказаної частки, суд апеляційної інстанції виходив із того, що судом першої інстанції в порушення вимог ст. 212 ЦПК України не було встановлено фактичних обставин, від яких залежить правильне вирішення спору, а саме: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар.

Ухвалюючи у справі нове рішення, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відмову ОСОБА_2 у задоволенні вказаних вище позовних вимог, у зв'язку з недоведеністю обставин, які суд першої інстанції вважав встановленими.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись статтею 328 ЦПК України

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 10 березня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, визнання договору недійсним.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ С.П. Штелик